Civil rights group issues travel warning for Missouri

Hnutí za občanská práva vydalo cestovní výstrahu pro Missouri


The National Association for the Advancement of Colored People has put out an alert for people of color traveling to Missouri because of the state's discriminatory policies and racist attacks.

Národní asociace pro zvýhodňování barevných lidí (NAACP) zveřejnila varování pro barevné lidi cestující do Missouri na základě diskriminačních zásad státu a rasistických útoků.


"The NAACP Travel Advisory for the state of Missouri, effective through August 28th, 2017, calls for African American travelers, visitors and Missourians to pay special attention and exercise extreme caution when traveling throughout the state given the series of questionable, race-based incidents occurring statewide recently, and noted therein," the group's statement reads.

„Cestovní doporučení NAACP pro stát Missouri, s účinností od 28. srpna 2017, vyzývá afroamerické cestující, návštěvníky a obyvatele Missouri, aby při cestování napříč státem dbali zvýšené pozornosti v důsledku série sporných rasově motivovaných incidentů, ke kterým v současné době dochází v celém státu,“ stojí v prohlášení asociace.


A recent Missouri law making it harder for people to win discrimination lawsuits, as well as the state's law enforcement disproportionately targeting minorities prompted the group to issue the travel alert, the NAACP said.

NAACP uvedlo, že k tomuto kroku přistoupilo na základě současných zákonů státu Missouri, které znesnadňují obhajobu rasisticky motivovaných činů před soudem, stejně jako v důsledku jednání orgánů činných v trestním řízení, které nepřiměřeně cílí na menšiny.


"You have violations of civil rights that are happening to people.


They're being pulled over because of their skin color, they're being beaten up or killed," the president of the Missouri NAACP, Rod Chapel, told The Kansas City Star.

Lidé jsou zastavováni policisty jen kvůli barvě své pleti, jsou napadán nebo zabíjeni,“ uvedl pro Kansas City Star prezident NAACP pro Missouri Rod Chapel.


"We are hearing complaints at a rate we haven't heard before."

„Hromadí se nám dosud největší množství stížností.“


It is the first such warning that the organization has issued for a state in the US.

Jedná se o první varování svého druhu, které organizace vydala pro stát USA.


The group cited incidents such as racial slurs against black students at the University of Missouri and the death of Tory Sanders, 28, a black man from Tennessee.

Mezi incidenty, které organizace citovala, byly rasově motivované nadávky směřované vůči studentům černé pleti na University of Missouri a smrt Toryho Sanderse, muže černé pleti z Tennessee.


Sanders died under questionable circumstances earlier this year after he ran out of gas while traveling through the state, and was taken into custody by Missouri police without being accused of a crime.

Sanders zemřel za sporných okolností na začátku letošního roku poté,co mu při cestování napříč státem došel benzín a policie jej uvrhla do vazby bez obvinění ze spáchání zločinu.


The advisory also points to a recent report by the Missouri Attorney General's Office showing that black drivers in the state were 75 percent more likely to be pulled over than whites.

Cestovní doporučení rovněž upozorňuje na nedávné prohlášení nejvyššího státního zastupitelství státu Missouri, které uvádí, že řidiči černé pleti mají o 75 % vyšší šanci, že je zastaví policie.


"The advisory is for people to be aware, and warn their families and friends and co-workers of what could happen in Missouri," Chapel said.

„Účelem cestovního doporučení je upozorňovat lidi a varovat jejich rodiny, přátele a spolupracovníky před tím, co by se mohlo přihodit v Missouri,“ řekl Chapel.


"People need to be ready, whether it's bringing bail money with them, or letting relatives know they are traveling through the state."

„Lidé musejí být připraveni - měli by s sebou vozit peníze na případnou úhradu kauce nebo upozornit své příbuzné, že se chystají cestovat státem.“


Missouri recorded 100 hate crimes in 2015, according to the latest figures from the FBI's hate crime reporting program, ranking the state at 16th in the country in terms of the number of such violations.

Podle aktuálních čísel programu FBI k hlášení nenávistných činů došlo v roce 2015 v Missouri ke stovce případů nenávistného chování, což dosazuje stát na šestnácté místo mezi všemi státy.


The travel warning is also a response to a new Missouri law that would make it more difficult to sue a business for housing or employment discrimination.

Cestovní výstraha je zároveň odpovědí na nový zákon Missouri, který znesnadňuje zažalování společnosti za diskriminaci při poskytování ubytování nebo zaměstnávání.


Previously, the American Civil Liberties Union (ACLU) had issued travel advisories for Texas and Arizona after the states passed immigration enforcement laws requiring local law enforcement to detain people on immigration violations which the ACLU said would increase racial profiling.

Americký svaz pro občanské svobody (ACLU) vydal cestovní doporučení pro Texas a Arizonu poté, co státy schválily imigrační zákon, jež umožňuje státním činitelům zadržet lidi na základě porušení tohoto zákona, který má podle ACLU zlepšit rasovou profilaci.


Travel warnings are usually issued by the State Department for other countries, but lately, advocacy groups have resorted to the measure in response to certain laws and trends inside the US.

Cestovní doporučení obvykle vydává ministerstvo zahraničí pro zahraniční země, ale v poslední době se advokační skupiny uchýlily k těmto opatřením v odpovědi na konkrétní zákony a trendy v rámci USA.


Twelve years later, her family still has no peace!


Zavražděnou je modelka Sally Anne Bowman.


The Croydon-born girl was murdered in 2005 in the restaurant where she worked by chef Mark Dixie, who stabbed her.

Dívka původem z Croydonu byla v roce 2005 zavražděna šéfkuchařem Markem Dixiem přímo v restauraci, ve které pracovala, ten jí zasadil bodné rány.


Both the victim and the killer had sex and smoked marijuana, then he killed her.

Oběť i vrah spolu měli mít sex a kouřit marihuanu, posléze ji zabil.


The killer then sat in a nearby café and watched the painstaking investigation of the crime scene.

Vrah pak seděl v nedaleké kavárně a sledoval pečlivou kriminalistickou práci ohledávání místa činu.


Dixie, a former chef, was sentenced to a 34-year prison term in 2008 for the rape and murder of the model Sally.

Dixie, bývalý šéfkuchař, byl odsouzen v roce 2008 k odnětí svobody ve výši 34 let za vraždu a znásilnění modelky Sally.


He only confessed to assaulting the young woman to the court, and his lawyer claimed that his client had found the dead girl lying on the street already dead.

Ten u soudu přiznal pouze napadení mladistvé a právník tvrdil, že jeho klient našel už dívku mrtvou ležet na ulici.


The police convicted him three years later.


Dixie claimed that Sally and her ex-boyfriend Lewis Sprotson were fighting on the fateful night.

Dixie tvrdil, že Sally a její ex přítel Lewis Sprotson se osudné noci hádali.


The murderer said, "He was really upset, and after he attacked her the girl started screaming."

Vrah řekl: "On byl vážně naštvaný a po jeho útoku začala dívka křičet."


"She even caught the attention of the taxi driver," he falsely stated.

"Dokonce přilákala pozornost i taxikáře," tvrdil lživě.


According to his testimony, the girl defended herself as best she could, but it was in vain.

Dívka se dle jeho výpovědi měla bránit, seč mohla, ovšem marně.


Lewis supposedly stabbed her on the street.


Dixie's version was been proven to be a lie and inculpated him.

Dixieho verze byla prokázaná jako lež a obvinila ho.


After he confessed, Dixie spoke of his desire and lust for the girl.

Po přiznání Dixie mluvil o své nadrženosti a chuti po dívce.


When he dressed her after sex, he felt happy and had to smoke marijuana.

Když ji po sexu oblékal, cítil se spokojeně a musel si zapálit marihuanu.


Before the incident with Sally, he had been with his former girlfriend, drinking alcohol and taking cocaine, as Dexie himself revealed to the police.

Před incidentem se Sally byl u své bývalé přítelkyně, pili alkohol a vzali si kokain, to řekl na policii sám Dexie.


Sally started screaming for help, so he attacked her from behind and put his hand over her mouth," Linda added the Mirror.

Sally začala křičet o pomoc, proto jí napadl zezadu a přiložil jí ruku přes ústa," dodala the Mirror Linda.


Twelve years later, the family faced further acts of aggression, with vandals destroying her grave.

A po dvanácti letech rodina čelí dalším útokům ze strany vandalů ničící její hrob.


It has been damaged four times in the last half year.

Za poslední půl rok ho poškodili čtyřikrát.


There are cruel people going around who dig up these graves.

Na svobodě jsou tak krutí lidé, kteří tyto hroby vykopávají.


"So our daughter is not there anymore," Linda, the mother of the late girl, told The Mirror, describing the disappearance of the urn and ashes.

"Takže naše dcera už tam není," prozradila the Mirror matka zesnulé dívky Linda informaci o zmizení urny s popelem.


Linda waited for the vandals, but they always attacked when she left the cemetery.

Linda na útočníky čekala, ale museli vždy zaútočit tehdy, kdy odešla ze hřbitova.


Designer vibrators cost tens of thousands of crowns.

Designové vibrátory stojí i desítky tisíc.


"Czechs are neither prudish nor conservative," says Martin Ráž, who runs the Intimity boutique in Prague.

"Češi nejsou pruderní ani konzervativní," říká Martin Ráž, který provozuje pražský butik Intimity.


In it, you will find designer and luxury erotic aids,

V něm najdete designové a luxusní erotické pomůcky.


including those by Czech designer Anna Marešová.

Včetně těch od české designérky Anny Marešové.


It began inconspicuously about 12 years ago.

Začalo to nenápadně, zhruba před dvanácti lety.


Martin Ráž and his friends went on a bike tour in Moravia.

Martin Ráž si s přáteli vyrazil na cyklovýlet po Moravě.


However, one of them did not just bring a bicycle, but also a box full of unusual looking vibrators.

Jeden z nich si nepřivezl pouze kolo, ale také krabici plnou nevšedně vyhlížejících vibrátorů.


"There were various kinds of moles and dolphins, and everything was green and yellow, and everything was totally different," he told me during lunch.

"Různých krtečků a delfínků a všechno to bylo zelené a žluté a prostě úplně jiné," vypráví mi nad obědem.


His friend had decided to work as a partner to Fun Factory, the German manufacturer of designer sex toys, which attracted Martin, who offered to help with marketing.

Jeho kamarád se ještě s jedním společníkem rozhodl spolupracovat s německým výrobcem designových erotických pomůcek Fun Factory, což Martina zaujalo, a tak se nabídl, že vypomůže s marketingem.


When his associate left to take up another position, he replaced him.

Když společník odešel, aby se mohl věnovat jiné profesi, nahradil ho.


Today he runs the Intimity boutique in Prague's Benediktská ulice, where he sells sex toys in the way luxury handbags or shoes are often presented.

Dnes provozuje v pražské Benediktské ulici butik Intimity, kde prodává erotické pomůcky způsobem, jakým jsou obyčejně nabízeny luxusní kabelky nebo boty.


One second, are you asking yourselves, “is this what you talk about over lunch?”

Moment, moment, o tomhle se bavíte u oběda, říkáte si?


It was the Fun Factory store in Berlin, which was designed by renowned designer Karim Rashid, that served as the inspiration for the Intimity boutique.

Právě berlínský obchod Fun Factory, který navrhoval uznávaný designér Karim Rashid, posloužil pro butik Intimity jako inspirace.


It opened in 2010 and was based on a completely different concept of the erotic store to what everyone is used to here.

Otevřeli ho v roce 2010 a byl to úplně jiný koncept erotického obchodu, než na jaký jsou tady všichni zvyklí.


There are no hidden displays, and everything is done in a beautiful, decent way, with the products exhibited like in a perfume store.

Žádné zakryté výlohy, vše udělané v krásném, decentním stylu, výrobky vystavené spíš jako v parfumerii.


Martin and his business partner Zdeněk Šebelka began to think about how to get hold of a shop in Prague, where it should be and what it should be called.

Martin se svým obchodním partnerem Zdeňkem Šebelkou začal uvažovat, jak pojmout pražský obchod, kde by měl být a jak by se měl jmenovat.


"It's related to intimacy, and I would say it is gentle," he said.

"S intimitou to ostatně souvisí a je to i, dá se říct, něžné," říká.


The next step was to purchase the internet domains and look for a suitable space that would work in parallel with the various visualisations of the interior.

Následovala koupě internetové domény a hledání vhodného prostoru, jež šlo paralelně s různými vizualizacemi interiéru.


In the end, the variation that won saw the shop displayed as a garden of delights and a bedroom, dominated by beds.

Nakonec zvítězila varianta, která rozložila obchod do zahrady rozkoše a ložnice, jíž vévodí postel.


Dagmar Štěpánová from the FormaFatal studio made it for us.

Připravila nám ji Dagmar Štěpánová ze studia FormaFatal.


At first we thought it wasn't ideal, because it wasn't on the high street, but it was thanks to that that we came up with the name Intimity.

Nejdříve nám nepřipadal úplně ideální, protože není na hlavní ulici, ale zase díky tomu seděl ke jménu Intimity.


It's in the street near to the high street, so no one can stare at the customers," commented Martin Ráž.

Je v uličce vedle té hlavní, takže nikdo zákazníky neokukuje," pochvaluje si Martin Ráž.


We wanted to create a shop that would be different, with good, branded products, in an environment where women, who are our main customers, feel comfortable.

Chtěli jsme udělat obchod, který bude jiný, se značkovým hezkým zbožím, v prostředí, kde se ženy, které jsou převážně našimi zákazníky, cítí dobře.


It should be the kind of shop they aren't ashamed to enter.

A ne aby se styděly za to, že do takového obchodu vůbec vstoupily.


When I went to the Intimity boutique half an hour earlier, the streets were empty.

Když jsem do butiku Intimity před půl hodinou vcházel, ulice zela prázdnotou.


I didn't even have the feeling that I was going to a shop with sex toys.

Navíc jsem ani neměl pocit, že bych šel do obchodu s erotickými pomůckami.


As soon as I got to the door I was surprised by the clean elegance of the interior, which I know from fashion boutiques.

Hned u dveří mě překvapila čistá elegance interiéru, kterou znám z butiků s módou.


Even though only women work in the shop, so that women do not hesitate to ask for help, that doesn't mean that men can't step foot in it.

I když je v obchodě pouze ženská obsluha, to aby se ženy neostýchaly požádat o pomoc, neznamená to, že by sem mužská noha nezavítala.


Gentlemen mainly go to buy gifts for their girlfriends.

Povětšinou sem pánové chodí nakupovat dárky pro své přítelkyně.


"Men usually can not guess the right size, and they usually opt for one that is too big," chuckled Martin over the frequent mistake.

"Muži většinou neumí odhadnout správnou velikost a volí spíš větší," usmívá se Martin nad častou chybou.


This cliche refers back to a preconception that women need big sexual aids, but it isn't true.

To jsou takové ty předsudky, ta zažitá klišé, že ženy potřebují nějaké velké pomůcky, a není to pravda.


So although they have good intentions, men usually choose an unnecessarily big vibrator.

Takže muž v dobré víře zvolí třeba zbytečně velký vibrátor.


Likewise, men mostly pick out black underwear, while women usually tend towards pink colours.

Stejně tak muži volí převážně černé prádlo, kdežto žena zpravidla tíhne spíš k růžové barvě.


The absolute bestseller at the moment is the appropriately named Satisfyer.

Absolutním bestsellerem je v současnosti produkt trefně zvaný Satisfyer.


The expression on my face must have made it clear that I didn't which kind it was, as Martin immediately explained how it works.

Z výrazu v mé tváři musí být jasné, že nevím, která bije, protože Martin okamžitě vysvětluje, jak funguje.


It is a kind of contactless clitoris stimulator.

To je takový bezdotykový stimulátor klitorisu.


I feel the adolescent need to chuckle with admiration for the serious tone with which my comment is handled.

Pere se ve mně adolescentní potřeba uchechtnout se s obdivem nad tím, s jakým vážným tónem je mi výklad podáván.


It is affordable and has perfect reviews from its users.

Je za dobrou cenu a má perfektní uživatelské reference.


We couldn't believe it was so well received.

Nevěřili jsme, že bude tak dobře přijímaný.


It's like the most recent innovative revolution.

Jde o jakousi poslední revoluční novinku.


The first revolution saw vibrators in the shape of a seahorse.

První revoluci způsobil vibrátor ve tvaru mořského koníka.


It paid attention to the fact that women were starting to be interested in the design of these kinds of products.

Postaral se o to, že se ženy začaly více zajímat o design takovýchto výrobků.


The second was the We-Vibe vibrator for couples.

Druhý pak byl vibrátor pro páry We-Vibe.


It completely shattered the taboo that had been persisting among some men who saw erotic aids as competition.

Kompletně zbořil tabu, které u některých mužů může přetrvávat, a to, že v erotických pomůckách vidí konkurenci.


"They make various kinds," he continued.


With one motor, with two motors, and with remote control.

S jedním motorem, se dvěma motory, s dálkovým ovládáním.


While making love together, both men and women can have the control in their hand and alter the intensity of the vibrations.

Při milostném spojení žena může mít v ruce ovládač a určit si intenzitu vibrací.


On the other hand, the category of penetrative vibrators was a complete washout,

Naopak jistým propadákem je kategorie přikládacích vibrátorů.


Czech women seem to prefer multi-purpose aids and buy classic vibrators, although they are only used externally.

České ženy, zdá se, upřednostňují víceúčelové pomůcky a kupují si klasické vibrátory, přestože ho pak třeba používají pouze externě.


It is very popular in Western Europe, especially among younger customers.

Přitom v západní Evropě, hlavně u mladších zákaznic, je hodně populární.


It's hard to say, but it seems like this kind of concept would also work exclusively for men.

Těžko říct, zda by podobný koncept fungoval výlučně pro muže.


It might have to be conceived in a slightly different way, however.

Muselo by se to asi pojmout trošku jinak.


The question is what to offer men," mulled Martin.

Otázkou je, co mužům nabízet," uvažuje Martin.


"We have aids for them too, but only to a limited extent." Masturbators are the most sold, in our case those produced by Tenga.

"I my pro ně máme pomůcky, ale v omezené míře." Nejvíce se prodává především masturbátor, v tomto případě od výrobce Tenga.


It doesn't look like an anatomical imitation of a vagina but "more like a shower gel or an egg, or some kind of futuristic object.

Nevypadá totiž jako anatomická napodobenina vaginy, ale "spíš jako sprchový gel nebo jako vajíčko či futuristický objekt.


There is a lot of focus on functionality and user experience.

Hodně se soustředí na funkčnost a na prožitky při používání.


It's completely different in Japan, however.


I thought the Japanese women were very picky about sex toys.

Měl jsem za to, že Japonky si na erotické pomůcky hodně potrpí, namítám.


"That's the Internet reality," he explained to me.

"To je ta internetová realita," je mi vysvětleno.


Here in Europe, erotic aids are generally associated with being used by women.

Tady v Evropě jsou erotické pomůcky spíš spojené s tím, že je používají ženy.


In Japan, they're absolutely normal for men, but they're taboo for women. Out of interest, of the products by the Japanese brand Tenga worldwide, which can be found in the Intimity boutique, about half is sold in Japan.

V Japonsku jsou naprosto normální pro muže, a naopak jsou tabu pro ženy." Jen pro zajímavost - to, co japonská značka Tenga, jež je v butiku Intimity zastoupená, prodá celosvětově, tvoří stále zhruba polovinu toho, co se prodá jen v Japonsku.


Czech men and women aren't at all prudish.


On the contrary, we are a very openminded country.


There's definitely a difference from countries such as Catholic Poland or Italy.

Rozhodně na rozdíl od zemí, jako je katolické Polsko anebo Itálie.


A typical client of the store is between 35 and 50 years and "has some experience with both sex life and using toys.

Typická klientka obchodu se pohybuje mezi 35 a 50 lety a "už má určitou zkušenost jednak se sexuálním životem, jednak s nějakými pomůckami.


They come for something nice and high quality, either for a fulfilling life with partner or just for themselves. To ensure that these customers keep coming back, Martin Ráž and his business partner Zdeňek Šebelka take care to check every product to make sure it's actually functional.

Přijde si pro něco hezkého, kvalitnějšího, čím by si doplnila partnerský život, nebo sama pro sebe." O to, aby se vrátila, se Martin Ráž se svým obchodním partnerem Zdeňkem Šebelkou starají tak, že se u každého produktu přesvědčují, zda je dokonale funkční.


We don't want to get involved in any specialism, such as bondage or latex, because we don't have a place for that, it doesn't exactly fit.

Také se nechceme pouštět do specialit typu bondáže a latexu, protože na to jednak nemáme prostor, jednak se to sem vyloženě nehodí.


These things might dissuade the people we're trying to attract.

Takové věci by mohly odrazovat ty, na které se snažíme cílit.


These are people were always too shy to go to a sex shop because they worried that they would find something like that staring them in the face.

Což jsou lidi, kteří vždy měli ostych do sex shopu jít, protože se báli, že na ně něco takového vykoukne.


The variety of products displayed on the shelves is really appealing.

Spousta výrobků vystavených na poličkách je skutečně líbivá.


It's also achieved through the selection of appropriate, renowned brands.

Je to dané také výběrem zastoupených renomovaných značek.


Some of them have even won awards, including the Red Dot Design Award.

Některé z nich dokonce získaly designové ceny, a to včetně Red Dot Design Award.


The very first to win a prize was the aforementioned sea horse, "and that triggered change across the industry.

Vůbec první oceněný byl zmíněný mořský koník "a to spustilo změnu v celém odvětví.


Manufacturers stopped using cheap materials, and instead began working a healthy approach. They started producing different designs, in various colours...

Začalo se upouštět od levných materiálů a naopak pracovat se zdravotně nezávadnými, začaly se produkovat jiné designy, různé barvy...


It's enjoyable to know that a Czech woman was behind the design, specifically the popular designer Anna Marešová.

Příjemné je, že za designem některých stojí Češka, a sice populární designérka Anna Marešová.


I have to say that I was pleasantly surprised how many people buy the designer Whoop.de.doo products by Anna Marešová from us, even though they are relatively expensive.

Musím říct, že mě docela mile překvapilo, kolik lidí si u nás ty designové věci Whoop.de.doo od Anny Marešové kupuje, přestože jsou relativně dražší.


There are customers who go directly to the Venus Balls by Anna Marešová.

Jsou zákazníci, kteří si chodí přímo pro Venušiny kuličky od Anny Marešové.


She did a really great job by presenting exactly what we are trying to present in the Czech Republic and abroad - that erotic aids can be made differently and nicely, with a story.

Odvedla opravdu obrovský kus práce tím, že v rámci České republiky i v zahraničí odprezentovala přesně to, co se snažíme prezentovat my - že se erotické pomůcky dají dělat jinak, hezky, s příběhem.


Anna's story started as a school project.


Now it is a finished product that is produced in our country.

Nyní jde o hotový produkt, který je navíc vyráběný u nás.


I wanted to have control over the production process and I also wanted to know with what materials and how Whoop.de.doo products are made.

Chtěla jsem mít proces výroby pod kontrolou a také jsem chtěla vědět, z jakých materiálů a jak se Whoop.de.doo produkty vyrábí.


Because it is not large-scale but rather small series, which is certainly more expensive than a big series.

Protože se nejedná o velkovýrobu, ale malou sérii, je to určitě nákladnější než velké série.


Maybe I'm going against the current a bit, but it seems important to me to keep the development in the Czech Republic.

Možná jdu trochu proti proudu, ale připadá mi důležité udržet vývoj u nás v České republice.


It may well be that in a few years we will no longer be able to produce anything." This is how Anna described the situation later, agreeing with Martin that our society is becoming more open.

Mohlo by se klidně stát, že za pár let už nebudeme umět nic vyrábět," popisuje mi později situaci Anna, která s Martinem souhlasí v tom, že je naše společnost čím dál otevřenější.


She isn't faced with a positive or negative attitude.

S negativním či odmítavým postojem se nesetkává.


"But then they will start to smile." At present, Anna Marešová range includes a vibrator that can come with a personal message, and she is also planning her own lubrication gel for next year.

"Ale i ti se pak začnou usmívat." Aktuálně má Anna Marešová v nabídce vibrátor, na který si můžete nechat vyhotovit osobní vzkaz, a letos plánuje také vlastní lubrikační gel.


Next year, she plans to offer vibrating eggs and other new items.

V roce dalším by měla přibýt vibrační vajíčka a další novinky.


I'm interested in where the border lies of what's acceptable.

Zajímá mě, kde leží hranice toho, co je v pořádku.


Is there something that Martin Ráž wouldn't sell?

Je něco, co by už Martin Ráž neprodával?


What seems normal to one person may seem totally abnormal to someone else, so we define ourselves by our assortment of branded products.

Co jednomu přijde normální, jinému se může zdát naprosto nenormální, takže se spíš vymezujeme sortimentem značkových výrobců.


Žádný z nich se nepouští do nějakých extrémností.


Before we say goodbye, I have one last question: What was the craziest request they received?

Ještě než se rozloučíme, mám poslední dotaz: Jaká byla nejbláznivější poptávka, kterou dostali?


We just received an email, in which a woman requested a masturbation aid for her boyfriend, who was 28 cm long by nature.

Zrovna teď v týdnu přišel e-mail, ve kterém nějaká paní poptávala masturbační pomůcku pro svého přítele s přirozením dlouhým dvacet osm centimetrů.


We had to reply that we don't have anything appropriate, unfortunately.

Tak té jsme museli napsat, že nic takového bohužel nemáme.


But the question remains if someone was making fun of us," said Martin, casting me a suspicious look.

Ještě je otázka, jestli si z nás někdo nedělal srandu," měří si mě Martin podezřívavým pohledem.


After two cases of cancer, now Alzheimer's!


His friend Karel Štědrý is fighting the serious illness.

Jeho kamarád Karel Štědrý bojuje s vážnou nemocí.


Karel Gott's best friend is fighting against the disease that robs people of all their memory.

Nejlepší kamarád Karla Gotta bojuje s nemocí, která ukradne lidem všechny vzpomínky.


"Yes, unfortunately it's true," the singer himself told Blesk, confirming the sad information.

"Ano, je to bohužel pravda," potvrdil smutnou informaci Blesku sám zpěvák.


I know about my illness, and I can handle it all given the circumstances.

O své nemoci vím a zatím ji vzhledem k okolnostem celkem zvládám.


"I'm taking medication to slow down the side effects of the disease," he said, thanking his loved ones for their support.

"Beru léky, které mají průvodní jevy nemoci zpomalit," dodal s tím, že děkuje blízkým za podporu.


The whole branch of the family has come together to make life easier for Karel.

Celá rozvětvená rodina se semkla, aby Karlovi usnadnila život.


His wife Eva tries to be at home as much as possible, while Zuzana and Teresa, his daughters from his first marriage go to his house on Bílá Hora, and his son Karl, nicknamed Karlas, takes care of him.

Manželka Eva se snaží být doma, co nejvíc to jde, za tátou do domu na Bílé Hoře dojíždí i dcery z prvního manželství Zuzana a Tereza, stará se syn Karel řečený Karlas.


Štědrý fought cancer twice and shared his experience with Slavík to support him in his demanding treatment.

Štědrý dvakrát bojoval s rakovinou a své zkušenosti předával i Slavíkovi, aby ho při jeho náročné léčbě podpořil.


He has completed 60 rounds of chemotherapy.


Afterwards, he was able to go back to working on the tennis court and the ski slopes.

Dokázal se po nich vrátit k práci i na tenisový kurt a na lyžařské sjezdovky.


"An astrologer predicted that I will have up to 90," Karel told Blesk.

"Od astrologa mám předpovězeno, že tu budu do devadesáti," řekl Karel Blesku.


"I keep repeating song lyrics so I won't forget them," Karel admitted.

"Opakuju si stále slova písní, abych je nezapomněl," přiznal Karel.


The actress Květa Fialová is currently struggling against the same disease in a home.

Se stejnou nemocí bojuje nyní už v ústavu i herečka Květa Fialová.


Do you have patients with Alzheimer's in your family?


The Chilean parliament ends the ban on abortions as the Constitutional Court passes a law.

Chilský parlament zrušil zákaz interrupcí, zákon posoudí ÚS.


Until now, there has been a total ban on aborting pregnancies in Chile, even for medical reasons.

V Chile dosud platí absolutní zákaz umělého přerušení těhotenství, nesmí být tedy provedeno ani ze zdravotních důvodů.


"I am sorry that the lawmakers filed a complaint with the Constitutional Court, so that now there will be ten people deciding on what we have been arguing about in parliament for more than two years," complained Socialist Senator Isabel Allende.

"Mrzí mě, že zákonodárci podali stížnost k Ústavnímu soudu a že teď bude deset lidí rozhodovat o tom, na čem jsme se dohadovali v parlamentu více než dva roky," postěžovala si socialistická senátorka Isabel Allendeová.


The Constitutional Court in Chile has ten members, and at the end of August it should get a new president, who is close to the opposition according to the AFP.

Ústavní soud v Chile má deset členů a koncem srpna by měl dostat nového předsedu, který je podle AFP blízký opozici.


The law abolishing the absolute ban on abortion was initiated by the current President Michelle Bachelet, and was approved by the Senate on 19 July.

Zákon rušící absolutní zákaz interrupcí, iniciovaný současnou prezidentkou Michelle Bacheletovou, schválil Senát 19. července.


The right-wing opposition then announced that it would appeal the law would at court, on the grounds that it violated the unborn child's right to live.

Pravicová opozice poté oznámila, že zákon napadne u soudu, protože podle ní porušuje právo nenarozeného dítěte na život.


Members of parliament postponed the vote last month while the Joint Parliamentary Committee carried out an analysis.

Poslanci hlasování o návrhu zákona minulý měsíc odložili, dokud ho nezanalyzuje smíšená parlamentní komise.


MPs approved the draft on Wednesday and the Senate convened after them.

Ve středu poslanci návrh schválili a po nich tak znovu učinil Senát.


According to the new legislation, pregnancies can be ended in three cases: if the woman's life will be endangered, if the foetus has no hope of survival or if the pregnancy is the result of rape.

Podle nové legislativní úpravy by mělo přestat být trestné umělé přerušení těhotenství ve třech případech: pokud bude ohrožen život ženy, jestliže plod nebude mít naději na přežití, anebo pokud těhotenství vzniklo ze znásilnění.


According to the Spanish paper El País, similar exceptions existed in Chile since 1931, which was before women were given the right to vote in 1949.

Podobné výjimky existovaly podle španělského listu El País v Chile už od roku 1931, tedy ještě předtím, než tam ženy dostaly v roce 1949 volební právo.


The total ban on abortions was introduced in 1989 by right-wing dictator Augusto Pinochet, just months before he left the presidential office.

Absolutní zákaz interrupcí v roce 1989 zavedl pravicový diktátor Augusto Pinochet, jen několik měsíců předtím, než opustil úřad prezidenta.


Chile is one of the few countries in the world to enforce an absolute ban on abortion.

Chile je jednou z mála zemí světa, kde platí absolutní zákaz interrupcí.


The others are Nicaragua, the Dominican Republic, El Salvador, Haiti, Malta and Honduras.

Dalšími jsou Nikaragua, Dominikánská republika, Salvador, Haiti, Malta a Honduras.


In El Salvador, for example, about 20 women are currently behind bars, serving prison sentences of up to 30 years for the termination of their pregnancies.

Například v Salvadoru je nyní za mřížemi asi 20 žen, které si za přerušení těhotenství odpykávají až třicetileté tresty vězení.


According to human rights defenders, many cases declared murder by the court are actually miscarriage.

V mnoha případech šlo přitom podle ochránců lidských práv o spontánní potrat, který soud označil za vraždu.


Now Trump's White House is targeting the Statue of Liberty

Terčem Trumpova Bílého domu je nyní Socha Svobody


The surest mark of regime change is when they start attacking the statues.

Neklamnou známkou změny režimu je kritika soch.


Americans appreciate this as well as anyone - hence the carefully stage-manged toppling of Saddam Hussein in Firdos square in Baghdad in 2003.

Američané by o tom mohli vyprávět stejně dobře jako všichni ostatní - viz pečlivě zinscenované svrhnutí sochy Saddáma Husajna na bagdádském náměstí Firdos v roce 2003.


Stephen Miller, one of the key ideologues of the Trump regime, surely knew what he was doing when he took a symbolic axe to the Statue of Liberty in a heated argument with CNN's Jim Acosta over the president's proposals to drastically limit legal immigration.

Stephen Miller, jeden z klíčových zastánců Trumpova režimu, jistě věděl, k čemu se schyluje, když při vášnivé debatě s reportérem CNN Jimem Acostou na téma prezidentových návrhů k drastickému omezení legálních přistěhovalců vyrazil se symbolickou sekerou na Sochu Svobody.


In fairness, Miller did not attack the statue itself.

Sluší se dodat, že Miller nezaútočil na sochu jako takovou.


A horde of boat-trip owners and Liberty impersonators would have lynched him if he did.

Za to by ho zlynčoval dav majitelů výletních lodí a imitátorů Sochy Svobody.


But he did attack its meaning, and in particular the meaning ascribed to it when Emma Lazarus's famous poem was added to its base in 1903, 17 years after the monument itself was completed.

Zaútočil však na její význam, konkrétně na fakt, že v roce 1903 byla na podstavec umístěna plaketa se slavnou básní Emmy Lazarus, a to až 17 let po dokončení monumentu.


As Miller scolded Acosta: "I don't want to get off into a whole thing about history here, but the Statue of Liberty is ... a symbol of American liberty lighting the world.

Miller pokáral Acostu slovy: „Nechci se tady pouštět do historie, ale Socha Svobody je... symbol americké svobody, který vrhá světlo na celý svět.


The poem that you're referring to, that was added later and is not part of the original Statue of Liberty."

Báseň, která byla na podstavec umístěna dodatečně, a na kterou odkazujete, není její součástí.“


Miller is factually correct, but as he put it himself, this is not really about history.

Miller má fakticky pravdu, ale jak sám uvedl, tady nejde o historii.


It is about the contemporary resonance of Lazarus's startling words, the only ones in which a state has appeared to invite not just any old immigrants, but the poorest of the poor: "Your tired, your poor, / Your huddled masses yearning to breathe free, / The wretched refuse of your teeming shore."

Jedná se především o zarážející slova Emmy Lazarus, která rezonují dnešní dobou - zve jimi nejen imigranty, ale ty nejchudší z nejchudších:„Nechť ke mně jde, kdo kles,kdo chud, kdo volně dýchat sotva smí, kdo bídným červem vprostřed plných měst.“


There has never been a time when the "wretched refuse" has been more visible on our screens.

A právě v moderní době můžeme lépe než kdy jindy sledovat tyto „bídné červy“ na našich obrazovkách.


Miller was not engaging in literary criticism - he was making it clear that these people are not welcome in Trump's USA.

Miller se nesnažil o kritiku poezie - chtěl objasnit, že tito lidé nejsou v USA vítáni.


This conflict about the meaning of a statue is part of a wider political and cultural war: it is really a conflict about the meaning of America.

Tento konflikt o významu sochy je součástí obsáhlé politické a kulturní války: je to v podstatě konflikt o významu Ameriky.


Lazarus - and her friends who campaigned to place her words at the base after her death - knew very well that they were engaging in a highly political act.

Emma Lazarus, stejně jako její přátelé, kteří po její smrti usilovali o zasazení plakety s básní na podstavec sochy, dost dobře věděli, že se pouští do vysoké politické hry.


The sculpture was intended to mark the connections between French and American republicanism by representing in a well-worn classical trope, the female embodiment of Liberty.

Socha měla vyjadřovat spojení francouzské a americké republikánské vlády tím, že by reprezentovala klasické téma, tedy ženské ztělesnění svobody.


Lazarus changed that meaning: in her poem the female figure is no longer abstract - she has a voice.

Emma Lazarus tento význam pozměnila: v její básni není ženská postava abstraktní, ale má svůj vlastní hlas.


And she gives herself a very different name: Mother of Exiles.

Má též velmi odlišné jméno: Matka vyhnanců.


The marrying of the poem to the image is a brilliant feminist coup and a devastating attack on American nativism.

Sloučení básně s představou ženy je brilantním feministickým tahem a devastujícím útokem na americký nativismus.


And just as Lazarus changed the meaning of the statue, rightwingers have long wanted to change it back.

A stejným způsobem, jakým Emma Lazarus změnila význam sochy, se vyznavači pravice dlouho snaží o zvrácení tohoto významu.


The great loudmouth Rush Limbaugh, a kind of John the Baptist for the coming of Trump, argued in 2010 that Liberty is not inviting anyone in, but is rather an early neocon, taking the American flame out to the benighted world: "Lady Liberty is stepping forward.

Známý komentátor Rush Limbaugh - Jana Křtitel ve věci Trumpova nástupu k moci - v roce 2010 argumentoval, že Socha Svobody ve skutečnosti nikoho nezve do země, ale představuje raný neokonstruktivismus, přinášejíc americký plamen zaostalému světu: „Socha Svobody vykračuje vpřed.


She is meant to be carrying the torch of liberty from the United States to the rest of the world.

Vynáší pochodeň svobody ze Spojených států a nabízí ji zbytku světa.


The torch is not to light the way to the United States."

Pochodeň nemá osvětlovat cestu do Spojených států.“


Rather unusually, Limbaugh actually hit on something.

Limbaugh kupodivu naráží na důležitou věc.


The meaning of the statue is entirely a matter of the angle of perception.


Lazarus's great imaginative act was to see it as it would be seen by exhausted, wretched but hopeful people on the decks of ships after long and often dreadful journeys.

Emma Lazarus popisuje sochu z pohledu vyčerpaného a zatraceného cestujícího, který mnohdy po dlouhé a děsivé plavbě napříč oceánem přijíždí s nadějí v srdci do nové země.


It is literally about seeing the world from the perspective of people seeking refuge and a chance to better their lives.

Jedná se doslova o pohled na svět očima lidí, kteří hledají útočiště a šanci na lepší život.


Her statue speaks back to them the words of hope and welcome they need to hear.

Z tohoto pohledu vyjadřuje socha naději a naslouchá jejich potřebám.


And of course, this is not the perspective Miller and Trump want ever to recognise.

A to je samozřejmě perspektiva, kterou Miller ani Trump rozhodně neuznají.


Their torch is meant not to light the way, but to inflame the hatreds that are their only source of power.

Jejich pochodeň nemá osvětlovat cestu, nýbrž rozněcovat nenávist, která je jejich jediným zdrojem moci.


World Championships 2017: Neil Black praises Scottish members of Team GB

Mistrovství světa v atletice 2017: Neil Black pěje chválu na skotské členy britského týmu


Eilidh Doyle recalls a time when only two Scots made the GB team

Eilidh Doyleová vzpomíná na doby, kdy měl britský tým pouze dva skotské členy


UK Athletics' performance director Neil Black says the 16-strong Scottish contingent in the World Championships squad will make "a massive contribution to the team."

Ředitel atletické federace Spojeného království Neil Black uvedl, že silná skvadra 16 Skotů v týmu Mistrovství světa bude „obrovským přínosem pro tým“.


A record number of Scottish athletes have been selected for London 2017, which starts on Friday.

Pro MS v Londýně 2017, které začíná v pátek, byl vybrán rekordní počet skotských atletů.


Black believes "there's something special evolving" in Scotland and UK athletics must learn from that.

Black věří, že ve Skotsku „se děje něco zvláštního“ a britská atletika by se od Skotů mohla ledasčemu naučit.


"We embrace it and we're trying to understand it and we'll push on that until we work it out," Black said.

„Snažíme se tomu porozumět a přizpůsobit se - budeme na tom pracovat,“ uvedl Black.


"I speak to people in the Scottish Institute of Sport and they think it's something to do with what they've done.

„Mluvil jsem s lidmi ze Skotského sportovního institutu a oni si myslí, že to má co do činění s tím, co udělali.


Scottish Athletics think it's something to do with what they've done.

Představitelé skotské atletiky si myslí, že to má co do činění s tím, co udělali.


British athletics: it's something to do with what they've done.

Britská atletika: má to co do činění s tím, co udělali.


Whatever the combination of circumstances, it's absolutely brilliant."

Ať už je to cokoliv, je to naprosto úžasné.“


Several of the Scottish athletes are medal contenders, including Laura Muir and Andrew Butchart - who will race against Sir Mo Farah in the 5,000m, while Eilidh Doyle was voted by the squad to be team captain.

Několik skotských atletů bude usilovat o medaile, včetně Laury Muirové a Andrewa Butcharta - kteří budou soupeřit se Sirem Mo Farahem v závodě na 5000 m, zatímco Eilidh Doyleová byla zvolena za kapitánku týmu.


Her captain's speech was incredible," says Black.

Její úvodní řeč byla úžasná,“ řekl Black.


"A number of athletes, whether they were Scottish or wherever they live or train, walked out of that room feeling hugely proud and really motivated.

„Několik atletů, ať už Skotové nebo atleti jiných národností, vycházeli z místnosti s pocitem ohromné hrdosti a motivace.


The passion and real feeling that Eilidh naturally put into it were great."

Vášeň a neskrývané pocity, s jakými Eilidh mluvila byly neopakovatelné.“


The Commonwealth silver medallist, who will compete in the 400m hurdles at her fifth World Championships, says it's "incredible" 16 Scots are in the British team.

Stříbrná medailistka Commonwealthu, která bude soutěžit v běhu přes překážky na 400 m na svém pátém mistrovství světa uvedla, že je „neuvěřitelné“, že v britském týmu je 16 skotských atletů.


Scotland's previous best total of athletes at the worlds was seven, achieved in 1983 and 2015.

Předešlý rekord z roku 1983 a 2015 je sedm.


Middle-distance runner Muir is leading the way, having set five British and two European records in the past year.

Běžkyně na střední tratě Muirová stanovila jen za poslední rok pět britských a dva evropské rekordy.


She will go in the 1500m and the 5,000m.

Na MS se bude účastnit běhu na 1500 m a 5000 m.


Chris O'Hare, who runs in the 1500m, is another Scot to watch, following a great season that included victory at the British Team trials and the Anniversary Games.

Dalším ze skvělých Skotů je Chris O'Hare, který poběží trať na 1500 m. V letošní sezóně vyhrál Britské týmové závody a Výroční hry.


Doyle remembers her first world championships, when the only other Scot in the team was Lee McConnell.

Doyleová vzpomíná na své první mistrovství, na kterém byla jedinou další skotskou členkou týmu Lee McConnellová.


The team captain says she's "hugely proud" of the fact so many of her compatriots have not only made the team, but, in some cases, will be challenging for medals and competing to make finals.

Kapitánka týmu vedla, že je „velmi pyšná“ na fakt, že se do týmu dostalo nejen velké množství jejích kolegyň, ale v mnoha případech budou zároveň útočit na účast ve finále a medaile.


"The special thing about being team captain is that it was voted for by the other members of the team, so that it was such a huge honour anyway but to know that your teammates have voted for you and chosen you made it extra-special for me," she added.

„Neobyčejné na postu kapitánky týmu je, že jsem byla zvolena ostatními členy týmu. Byla to pro mě velká čest, ale vědomí, že mě zvolili členové týmu je o to potěšující,“ dodala.


"Obviously, I'm very proud of all the Scots who've made the team.

„Očividně jsem velmi hrdá na všechny Skoty, kteří se dostali do týmu.


And they're here as well-established athletes, athletes that are going to be looking to get on podiums.

Jsou to atleti, kteří budou pomýšlet na přední místa na pódiu.


I just drew on the fact that we're very lucky in this situation in that we've got a home World Championships.

Pouze jsem upozornila na fakt, že můžeme být na letošní mistrovství pyšní, protože se koná na domácí půdě.


So it's really just the importance of drawing on that home support and thriving on the fact that we're back at the Olympic Stadium.

Je důležité využít podpory domácích fanoušků a radovat se z faktu, že jsme zpět na olympijském stadionu.


I'm getting a second chance to go out there and compete and it's just going to be such an amazing atmosphere out there."

Dostala jsem druhou šanci k závodu a budu si užívat neskutečnou atmosféru.“


Blocking critics from Facebook: Don't run for public office, if you can't take heat from voters

Blokování kritiků na Facebooku: neucházejte se o veřejnou funkci, pokud nesnesete kritiku voličů


The father of our country knew something about bad press.


Americans loved George Washington, but it didn't take long for newspapers to start slamming him on everything from domestic policy to his political principles.

Američané George Washingtona milovali, ale novinám netrvalo dlouho, aby jej začali kritizovat za cokoliv, počínaje tuzemskou politikou a konče jeho politickými názory.


Ano, tato kritika jej nenechávala chladným.


Because back in 1783, Washington said, "the freedom of Speech may be taken away - and, dumb & silent we may be led, like sheep, to the Slaughter."

Protože v roce 1783 Washington řekl: „Svoboda projevu nám může být odejmuta - a hloupí a němí budeme vedeni jako ovce na porážku.“


That brings me to Maryland Gov. Larry Hogan, who needs to work on being more like Washington.

To mě přivádí do Marylandu je guvernérovi Larrymu Hoganovi, kterým potřebuje zapracovat na tom, aby se začal chovat jako Washington.


Hogan's staff has blocked and deleted the posts of at least 450 people who voiced their opinions on his official Facebook page.

Hoganovi zaměstnanci blokovali a smazali příspěvky minimálně 450 lidí, kteří svobodně projevili své názory na jeho oficiální Facebook stránce.


And the American Civil Liberties Union sued him for that earlier this week.

Tento týden jej za uvedené činy zažalovala Americká unie pro občanské svobody.


The governor's staff dismissed the lawsuit as frivolous, and the online commentary was rich with a "who cares?" backlash.

Zaměstnanci guvernéra žalobu zamítli jako bezdůvodnou a v komentářích na internetu se objevilo mnoho názorů typu „koho to zajímá“.


"It's only Facebook," plenty of folks said.

„Je to jen Facebook,“ uvedlo mnoho uživatelů.


And it especially matters when it's a guy like Hogan.

Obzvláště v momentě, když se jedná o lidi jako Hogan.


This is a Republican governor in an overwhelmingly Democratic state who is astonishingly popular.

V absolutně demokratickém státě se jedná o nesmírně populárního republikánského guvernéra.


He has the second-highest approval rating of the nation's 50 governors.

Může se chlubit druhou nejvyšší oblíbeností ze všech 50 guvernérů.


He's shown a steady hand in leading his state and a stern adherence to principles.

Jak je vidno, svůj stát řídí s jistotou sobě vlastní a přísně dodržuje principy.


He's also been pretty deft at using Facebook as a primary means to connect with his constituents, playfully debuting his hairless head after chemo treatments on his page.

Ukázalo se, že je také obratný v používání Facebooku jako hlavního prostředku ke spojení se svými voliči - výjimkou není ani zveřejnění první fotografie s holou hlavou po absolvování chemoterapie.


So blocking people who come to the governor's page - which is a public forum, labeled as official and administered by staff members paid public tax dollars - is unnecessary and ultimately dangerous.

Blokování lidí, kteří zavítají na guvernérovu stránku - která je veřejným fórem, označená jako oficiální a spravovaná jeho zaměstnanci placenými z peněz daňových poplatníků - je zbytečné a v konečném důsledku nebezpečné.


In an interview with The Washington Post, Hogan spokeswoman Amelia Chasse defended the governor's actions, arguing that blocking the comments was nothing more than moderating them.

V rozhovoru pro deník Washington Post Hoganova mluvčí Amelia Chasseová bránila guvernéra s tím, že blokování komentářů proběhlo z pozice moderování příspěvků.


But it's too easy to use the image of trolls or spammers or hateful folks lashing out online.

Použít však obraz internetových trolů, spamerů nebo rozezlených lidí je příliš snadné.


The Post talked to some of the real people blocked by Hogan.

Washington Post zpovídal několik skutečných lidí, kterým byly smazány příspěvky.


And they're just that - real people talking to their elected leaders: a teacher, a business owner and a pastor, not trolls.

A přesně to také jsou - skuteční lidé, kteří hovoří ke svým zvoleným vůdcům; učitel, podnikatel a pastor, žádní trolové.


They all said that their comments were respectful, thoughtful and not profane.

Jak všichni uvedli, jejich komentáře byly zdvořilé a ohleduplné, ne rouhavé.


The pastor quoted the Bible in his post, appealing to Hogan's Catholic faith.

Pastor ve svém komentáři citoval Bibli, apelujíc na Hoganovu katolickou víru.


Attorney Lakshmi Sarma Ramani of Bowie, Md., wasn't hateful, but she asked about hate crimes.

Advokátka společnosti Bowie Lakshmi Sarma Ramaniová, Md. se dotázala na nenávistné zločiny, její komentář však nebyl nenávistný.


"I politely commented that I was disappointed in his lack of response to hate crimes and other recent news items," she wrote in the comment section of The Post's news story.

„Zdvořile jsem poznamenala, že jsem zklamána jeho nedostatečnou reakcí na nenávistné zločiny a další aktuální zprávy,“ napsala v sekci s komentáři denníku Washington Post.


"I also do not appreciate that idea that when a number of people comment on the same topic, they are immediately disregarded by some as a so-called collective effort, rather than recognized as a large group of concerned citizens."

„Nelíbí se mi myšlenka, že jakmile určitý počet lidí okomentuje stejné téma, jsou některými lidmi označeni za propagaci takzvané kolektivní snahy, místo toho, aby byli uznáni za větší skupinu zainteresovaných občanů.“


What the governor's staff called a "concentrated spam attack" others would probably call "advocacy."

To, co zaměstnanci guvernéra nazvali „soustředěným spamovým úrokem“ by jiní nejspíš nazvali „obhajobou“.


The Facebook era makes it easy to tailor a message by simply blocking a critic or deleting a negative comment.

Moderní Facebook éra nám dovoluje snadno spravovat příspěvky tím, že zablokujeme kritiky nebo smažeme negativní komentáře.


It's a lot cleaner than the old days, when doing the same would have required sending staff out to collect and burn newspapers with critical editorials or arresting and silencing protesters.

Je to mnohem pohodlnější než v minulosti, kdy by stejný postup vyžadoval vyslání zaměstnanců do ulic, kde by posbírali a spálili všechny výtisky s kritikou nebo by zatkli či umlčeli protestanty.


But that's exactly what's happening, only digitally.

A to je přesně to, co se děje, pouze v digitální podobě.


Hogan isn't the first public official to be criticized for defanging Facebook and other social media.

Hogan není posledním veřejným činitelem, který bude kritizován za hanobení Facebooku a ostatních sociálních médií.


President Trump is being sued by Twitter users who were blocked from his Twitter feed.

Prezident Trump čelí žalobě ze strany uživatelů Twitteru, kterým byl odepřen přístup na jeho účet.


One of the first landmark rulings on this issue came down last week in Virginia.

Jedno z prvních důležitých nařízení se zrodilo minulý týden ve Virginii.


The chair of the Loudoun County Board of Supervisors violated the First Amendment, according to U.S. District Judge James C. Cacheris in Alexandria, when she banned a constituent from her Facebook page.

Předsedkyně Loudoun County Board of Supervisors porušila podle okresního soudce Jamese C. Cacherise první dodatek v Alexandrii, kde zamezila přístupu jednoho z voličů na její Facebook stránky.


And in Kentucky, Gov. Matt Bevin (R) also got a visit from the ACLU over his use of Facebook and Twitter.

Guvernér Matt Bevin (R) z Kentucky se také dočkal návštěvy z ACLU kvůli jeho používání Facebooku a Twitteru.


In Washington's time, the era of affordable postage had an impact much like the Internet.

V časech Washingtona měla nízká cena poštovného prakticky stejný dopad jako internet.


The number of newspapers quadrupled between 1776 and 1800, and anonymous letter writers hammered his leadership.

Mezi lety 1776 a 1800 se počet denního tisku zečtyřnásobil a jeho pozici vůdce zpochybňovalo mnoho anonymních pisatelů.


And even back then, Washington had anonymous trolls.

A dokonce i v oněch dobách se Washington musel vypořádávat s anonymními troly.


People using the pseudonyms "Juricola," "Valerius," "Belisarius," and "Portius" all wrote letters to newspapers trashing Washington's decisions.

Lidé, píšící pod pseudonymy jako „Juricola“, „Valerius“, „Belisarius“ a „Portius“, psali dopisy do novin a zpochybňoval Washingtonova rozhodnutí.


Petitions criticizing his stand on the Treaty of Amity, Commerce, and Navigation with Britain overwhelmed his office, according to the historical documents collected by the online Papers of George Washington Project.

Podle historických dokumentů, které shromáždili lidé v rámci online projektu Papers of George Washington Project se v jeho kanceláři hromadily petice kritizující jeho stanovisko vůči dohodě Treaty of Amity, Commerce, and Navigation s Británií.


Freedom of speech, dissent and discourse lie at the very foundation of our nation.

Svoboda projevu, nesouhlas a zastrašování leží v samotných základech našeho národa.


And true leadership means accepting that.


Czechs have quickly taken to free roaming, using more data abroad than at home.

Češi rychle využili bezplatný roaming, v zahraničí spotřebují víc dat než doma.


Czechs consume more of their tariffs abroad than at home.

V zahraničí Češi spotřebují více ze svého tarifu než doma.


They travel in Austria most often, but in the summer season the consumption of data is dominated by Croatia.

Nejčastěji se pohybují v Rakousku, ale spotřebě dat v letní sezóně vévodí Chorvatsko.


While on holiday, they have more time to browse the web, and most of the time they are not able to connect to Wi-Fi under the breach umbrellas.

Na dovolené totiž jednak mají více času brouzdat na webu, pod slunečníkem navíc většinou nemají možnost připojit se k Wi-Fi.


This is how a typical Czech holiday in Croatia looks now that customers can use services by local operators as part of their home tariffs.

Tak vypadá typická česká dovolená v Chorvatsku poté, co mohou zákazníci využívat služby tamních operátorů za domácí ceny.


O2 recently released statistics painting this picture.

Vyplývá to z čerstvých statistik společnosti O2.


Thanks to the new roaming rules, most Czech travellers abroad can access more data as part of their normal rate at home.

Díky novým roamingovým pravidlům má většina českých cestovatelů v zahraničí k dispozici více dat v rámci paušálu než doma.


It's no wonder, then, that in Croatia, where a minimal amount of our countrymen go in winter, consumption of data rose by as much as fifty times this summer.

Není proto divu, že v Chorvatsku, kam přes zimu jezdí minimum našinců, stoupla v letošní letní sezóně spotřeba dat dokonce padesátinásobně.


Italy ranked second in the list of consumed data.

Na druhém místě v žebříčku spotřebovaných dat se pak umístila Itálie.


Czechs use the most minutes calling from Germany, where they go to work a lot during the summer.

Nejvíce minut Češi provolají z Německa, kam jich mnoho vyráží pracovně i během léta.


According to the Association of Czech Travel Agencies, 800,000 Czechs visit Croatia each year, making it our most popular holiday destination.

Chorvatsko podle dat Asociace českých cestovních kanceláři ročně navštíví na 800 tisíc Čechů, je tak naší nejpopulárnější dovolenkovou destinací.


People have swapped their holiday books for sharing their experiences on their mobile phones.

Lidé zde však vyměnili knihu za sdílení zážitků pomocí mobilního telefonu.


"Tens of millions of photographs were transferred with the data," said Silvia Cieslarová, director of the O2 mobile department.

"Do přenesených dat by se vešlo desítky miliónu fotografií," upřesnila podrobnosti ředitelka mobilního segmentu v O2 Silvia Cieslarová.


Although Croatia comes first in terms of the volume of data, the highest number of Czech users can be found in neighbouring countries.

I když Chorvatsko vede v objemu dat, nejvyšší počet českých uživatelů se pohybuje v sousedních zemích.


Austria is in first place, followed by Germany and Slovakia.

Na prvním místě je Rakousko, následuje Německo a Slovensko.


We go to Austria for hiking and active holidays, meaning we do not have much time to browse the internet.

Do Rakouska vyrážíme za pěší turistikou a aktivní dovolenou, na které nemáme tolik času na brouzdání na internetu.


"Most Czechs head through Austria towards the Adriatic," Cieslarová explained.

"Přes Rakousko navíc Češi míří právě k Jadranu," vysvětlila Cieslarová.


While the operator recorded a year-on-year growth in roaming charges, the number of phone calls remains much lower.

Zatímco u dat zaznamenal operátor po uvolnění roamingových poplatků vysoké meziroční růsty, u telefonování je růst mnohem nižší.


The number of minutes used while roaming double in relation to the previous year.

Počet minut provolaných v roamingu vzrostl oproti loňskému roku na dvojnásobek.


Germany dominates with a huge lead over other countries.

S obrovským náskokem před ostatními zeměmi zde dominuje Německo.


"Calls while roaming are more likely to be made by business customers on work trips," Cieslarová added.

"Volání v roamingu využívají spíše firemní zákazníci na pracovních cestách," dodala Cieslarová.


Ronan Rafferty hopes for home comforts at Renaissance Club

Ronan Rafferty doufá v domácí atmosféru na Renaissance Club


Former European No 1 Ronan Rafferty will be hoping for home comforts over the next three days as the Renaissance Club in East Lothian hosts the 25th edition of the Scottish Senior Open.

Bývalá golfová jednička Ronan Rafferty bude během následujících tří dnů doufat v pohodovou atmosféru v Renaissance Club ve skotské správní oblasti East Lothian, která hostí 25. ročník Scottish Senior Open.


The Northern Irishman, who led next door at Archerfield Links heading into the final round last year before losing out to Paul Eales, is attached to the new venue and is acting as tournament ambassador on behalf of the club's founder and CEO Jerry Sarvadi.

Ronan Rafferty, jenž pochází ze Severního Irska, minulý rok na nedalekém golfovém hřišti Archerfield Links po cestě do finále podlehl Paulu Ealesovi. Letos bude vykonávat roli ambasadora turnaje v zastoupení zakladatele klubu a CEO Jerryho Sarvadiho.


"I watched Renaissance Club being built, and we're seeing it come to its glory with this event," said Rafferty.

„Sledoval jsem, jak mi Renaissance Club pomalu vyrůstá před očima a letošní turnaj ukáže světu jeho krásy,“ řekl Rafferty.


"The players will see this course at its finest, it is in fabulous condition.

„Hráči se budou moci pokochat prvotřídní kvalitou hřiště.


Jerry has done a fabulous job setting this place up.


He's a keen advocate of this game and is proud of his achievement here.

Je horlivým obhájcem této hry a je pyšný na své úspěchy.


This is a great showcase for this course."


Englishman Eales is looking forward to defending a championship for the first time despite winning on both the European Tour and European Challenge Tour in his 32-year career.

Angličan Eales bude poprvé obhajovat mistrovský titul, navzdory tomu, že během své 32leté kariéry vyhrál European Tour i European Challenge Tour.


"This does feel really special," said the Southport-based player.

„Mám z toho dobrý pocit,“ řekl southportský golfista.


"I didn't get to defend the Extremadura Open because that was taken off the schedule the year after I won it.

„Neměl jsem možnost obhajovat své vítězství na Extremadura Open, protože rok po mém vítězství byl turnaj zrušen.


Coming back to this part of the world is magical.


The memories from last year are coming back and it was special for me and my wife Sharon to win last year.

Vzpomínám na minulý rok, kdy pro mě a mou ženu Sharon znamenala výhra opravdu moc.


It was a really special time and one we will always cherish."

Byly to krásné časy, na které nezapomenu.“


Making his return to action on home soil is Gary Orr, who joined the European Senior Tour after turning 50 earlier this year.

Na domácí půdu se vrací Gary Orr, který se připojil k European Senior Tour poté, co z kraje letošního roku oslavil 50 let.


This event will be his first Scottish appearance since the Aberdeen Asset Management Scottish Open in 2013.

Tato událost bude jeho první účastí od Aberdeen Asset Management Scottish Open v roce 2013.


"It always means a little bit more when you're playing at home," said Helensburgh man Orr.

„Vždy si rád zahraji na domácí půdě,“ řekl Orr o Helensburghu.


"You want to do well; but you do feel that extra pressure.

„Chcete, aby se vám dařilo a přitom cítíte velký nátlak.


I've really enjoyed playing again and I've played some solid golf.

Opravdu rád jsem si znovu zahrál a myslím, že se mi daří.


Joining the trio in the field are former Masters winner Ian Woosnam and Senior major champions Paul Broadhurst, Roger Chapman, Mark James and Mark McNulty.

K trojici hráčů se na hřišti připojí také bývalý vítěz Masters Ian Woosnam a vítězové seniorských turnajů Paul Broadhurst, Roger Chapman, Mark James a Mark McNulty..


Orr and former Ryder Cup captain Sam Torrance are among six Scots in the field, the others being Andrew Oldcorn, Stephen McAllister, Bill Longmuir and Ross Drummond.

Orr a bývalý kapitán soutěže Ryder Cup Sam Torrance patří mezi šest skotských hráčů na hřišti; ostatními jsou Andrew Oldcorn, Stephen McAllister, Bill Longmuir a Ross Drummond.


Admission is free of charge, with car parking charged at £5 per car with one occupant and £10 per car with two or more occupants.

Vstupné na turnaj je zdarma. Parkovné je 5 £ za auto s jedním cestujícím a 10 £ za auto se dvěma a více cestujícími.


Veškerý zisk bude věnován na Prostate Cancer UK.


Poverty and Death in Indonesia's Land of Gold


When Bardina Degei cooks dinner, she doesn't use a stove.

Když Bardina Degeiová vaří večeři, nepoužívá přitom sporák.


Ve skutečnosti jen zřídkakdy používá pánev.


In her wooden home in Enarotali, the capital of Paniai regency in the restive Indonesian province of Papua, the housewife usually just places a sweet potato - known locally as "nota" - directly into the fireplace.

Ve své dřevěné chatrči, která se nachází v hlavním městě Paniai Enarotali v indonéské provincii Papua, žena obvykle jednoduše hodí sladkou bramboru - v řeči místních „nota“ - přímo do ohně.


After half-an-hour, the charred tuber is retrieved and devoured with eager, unwashed hands.

Po půl hodině bramboru vyjme a s chutí si na ni pochutná s nemytýma rukama.


Degei sits on the mud floor - she has no furniture - which is where she also performs her daily chores, such as washing clothes with murky water from the nearby swamp.

Bardina sedí na blátivé zemi - domek není vybaven nábytkem -, kde zároveň vykonává své každodenní práce, jako např. praní prádla v zakalené vodě z nedalekého močálu.


A bucket in a roofless room serves as a latrine.

Kbelík v místnosti bez střechy supluje toaletu.


As the youngest of her husband's four wives, she has been assigned no fields to tend.

Jako nejmladší ze čtyř manželek jejího muže jí nebylo přiřazeno žádné pole k obdělávání.


Of course, working late can be dangerous: Most of the village men are unemployed and many drink heavily, plus there are the soldiers.

Práce do pozdních nočních hodin představuje nebezpečí: většina mužů z vesnice je nezaměstnaných a často popíjí alkohol. Ve vesnici navíc sídlí vojáci.


"No one dares to walk around the village after 5 p.m.," she says.

„Odpoledne po páté hodině si nikdo nedovolí potulovat se kolem vesnice,“ říká Bardina.


It's a rare glimpse of daily life in the highlands of Papua, a former Dutch colony that was absorbed into Indonesia in 1969 following a controversial referendum, when just 1,026 elders were forced to vote through a public show of hands before occupying troops.

Je to vzácný pohled do každodenního života na vysočině Papui, bývalé nizozemské kolonii, která byla vyhlášena za součást Indonésie v roce 1969 po kontroverzním referendu, kdy bylo pouhých 1026 starších donuceno k hlasování formou veřejného pozdvižení rukou před okupující armádou.


An existing movement agitating for independence against Dutch rule swiftly turned its ire against the Jakarta government, which maintains tight control over the region, barring foreign journalists or rights monitors.

Současné hnutí protestující proti nizozemským pravidlům rychle obrátilo svůj hněv proti jakartské vládě, která ovládala celý region s výjimkou zahraničních novinářů nebo dohlížitelů civilních práv.


In 2003, the province was officially split into Papua and West Papua, with independent Papua New Guinea occupying the eastern part of the island.

V roce 2003 byla provincie oficiálně rozdělena na Papuu a Západní Papuu - nezávislá Papua-Nová Guinea okupovala východní část ostrova.


Enarotali is as remote as it is desolate; the journey here involves a 90-minute flight from the provincial capital Jayapura to Nabire, and then a stomach-churning five-hour drive by hire car.

Enarotali je tak vzdálené a zpustošené město, kam se dostanete po devadesáti minutovém letu z hlavního města provincie Jayapura do Nabire, a poté pětihodinovou žaludek svírající jízdou.


Hromadná doprava na tomto místě nefunguje.


The town of some 19,000 people consists of wooden houses ringed by bamboo fencing, corrugated iron roofs transformed by rust into varying tawny shades.

Město s 19 000 obyvateli sestává z dřevěných domečků obehnaných bambusovými ploty, střechami z vlněných plechů v odstínech šedé a rezavé barvy.


Very few Indonesians have made the journey here, let alone journalists, and practically no foreigners.

Na toto místo se podívalo jen velmi málo Indonésanů, natožpak novinářů, a prakticky žádní cizinci.


Before Christian missionaries arrived, Mee Pago Papuans worshiped a God named Uga Tamee.

Před příjezdem křesťanů místní obyvatelé uctívali boha jménem Uga Tamee.


"We were not used to wearing these clothes," says Degei, indicating her vividly colored, hand-woven turban, dark shirt and a bright skirt.

„Nebyli jsme zvyklí na nošení těchto šatů,“ říká Bardina, ukazujíc na svůj barevný, ručně pletený turban, tmavé tričko a zářivou sukni.


"Before, we only wore leaves on our bodies."


Papua is Indonesia's poorest province, where 28% of people live below the poverty line and with some of the worst infant mortality and literacy rates in Asia.

Papua je nejchudší provincií Indonésie - 28 % obyvatel žije pod hranicí chudoby a zdejší dětská úmrtnost a gramotnost je jednou z nejhorších v celé Asii.


But it is also Indonesia's land of gold.

Zároveň je to však indonéská země zlata.


The world's largest and most profitable gold mine, Grasberg, owned by Phoenix-based Freeport McMoran, lies just 60 miles from Paniai, a highland province around the size of New Jersey and home to 153,000 people.

Největší a nejvýdělečnější zlatý důl na světě Grasberg, který vlastní společnost Freeport McMoran z amerického Phoeenixu, se nachází pouze 60 mil od Paniai - skalnaté provincie přibližně o velikosti New Jersey, která je domovem asi 153 000 obyvatel.


In 2015 alone, Freeport mined some $3.1 billion worth of gold and copper here.

Jenom v roce 2015 zde Freeport vytěžil zlato a měď v hodnotě 3,1 miliardy dolarů.


In addition, Papua boasts timber resources worth an estimated $78 billion.

Kromě toho Papua podporuje těžbu dřeva v odhadované hodnotě 78 miliard dolarů.


These riches are, however, a source of misery for Papuans, ensuring Indonesia's powerful military maintains a suffocating presence.

Tato bohatství jsou nicméně pro Papuánce zdrojem utrpení a zárukou utlačování ze strany mocné indonéské armády.


A 2005 investigation in The New York Times reported that Freeport paid local military personnel and units nearly $20 million between 1998 and 2004, including up to $150,000 to a single officer.

Z vyšetřování, které v roce 2005 provedl deník New York Times vyplývá, že Freeport zaplatil místním armádním činitelům a jednotkám asi 20 milionů dolarů mezi lety 1998 a 2004, včetně částky 150 000 dolarů pro jednoho důstojníka.


Papuan calls for greater autonomy threaten this golden goose, and are dealt with mercilessly.

Papuánci volající po samosprávě ohrožují tuto zlatou husu a jsou proto tvrdě potlačováni.


According to rights activists, more than 500,000 Papuans have been killed, and thousands more have been raped, tortured and imprisoned by the Indonesian military since 1969.

Podle aktivistů za lidská práva bylo od roku 1969 zabito více než 500 000 Papuánců a tisíce dalších bylo znásilněno, trýzněno a uvězněno indonéskou armádou.


Mass killings in Papua's tribal highlands during the 1970s amounted to genocide, according to the Asia Human Rights Commission.

Masové vraždy v kmenové oblasti Papui během 70. let minulého století se rovnaly genocidě, jak uvedla Asijská komise pro lidská práva.


Indonesian police arrested more than 3,900 peaceful protesters in the region last year alone.

Jen v minulém roce zatkla indonéská policie v regionu více než 3900 pokojných protestantů.


We Will Lose Everything, a 2016 report by the Archdiocese of Brisbane, contains testimony of atrocities committed the previous year, such as extrajudicial executions, torture - rape and electrocution are especially popular, according to another report - and the brutal crushing of peaceful demonstrations.

We Will Lose Everything, zpráva brisbaneské arcidiecéze z roku 2016, popisuje krutosti, ke kterým došlo minulý rok, jako mimosoudní popravy, mučení - podle další zprávy je zvláště populární znásilňování a poprava elektrickým proudem - a brutální potlačování pokojných demonstrantů.


"It's difficult to count the number of victims as incidents happen every week," says Andreas Harsono, Indonesia researcher for Human Rights Watch.

„Je obtížné spočítat počet obětí, protože k incidentům dochází každý týden,“ řekl Andreas Harsono, indonéský výzkumný pracovník organizace Human Rights Watch.


The screws have tightened as Papua's resources bring an influx of settlers from elsewhere in Indonesia.

Celé situaci přitížil fakt, že papuánské zdroje přitahují do Indonésie kolonisty.


The province's 3.5 million population is 83% Christian, but the demographic is changing as Muslim economic migrants arrive from Indonesia's populous islands of Java, Borneo, Sumatra and Sulawesi.

Z 3,5 milionů obyvatel zdejší provincie se 83 % hlásí ke křesťanství, ale demografie se mění s přílivem muslimských imigrantů z indonéských ostrovů - Jávy, Bornea, Sumatry a Sulawesi.


Javanese warung canteens sell fried chicken and gado-gado mixed-vegetables served with peanut sauce.

Javánské kantýny prodávají smažené kuře a gado-gado neboli směs zeleniny s arašídovou omáčkou.


"The migrants started to sell chicken and vegetables in the traditional market cheaper than the local Papuans," explains Abeth You, a 24-year-old Paniai native who moved to the provincial capital Jayapura for work.

„Imigranti začali prodávat kuřata a zeleninu na tradičních trzích za nižší ceny než místní Papuánci,“ vysvětluje čtyřiadvacetiletý Abeth You, který se narodil na Paniai a přestěhoval se za prací do hlavního města provincie Jayapura.


"It made the native Papuans - the mama-mama [the women] of Papua - lose their market."

„Původní obyvatelé Papuy - mama-mama (ženy) - tak ztratili svou práci.“


Indonesian President Joko Widodo, popularly known as Jokowi, vowed to address the inequalities and rights abuses in Papua during his election campaign in 2014.

Indonéský prezident Joko Widodo, kterému se přezdívá Jokowi, v rámci své prezidentské kampaně v roce 2014 sliboval řešení nerovnoprávnosti a porušování práv.


The former carpenter secured 27 of Papua's total 29 districts - including Paniai - on the way to the Presidential Palace in Jakarta.

Bývalý tesař zabezpečil a své cestě do prezidentského paláce v jakartě 27 z 29 distriktů Papui, včetně Paniai.


But precious little has changed in Papua, and today local people feel betrayed.

Ale v Papui se toho změnilo velmi málo a místní lidé se cítí zrazeni.


"Our hearts have been broken because in 2014 we voted for Jokowi, with the expectation that he would fulfill our hopes for justice to be restored," You says.

„Naše srdce byla zlomena, protože v roce 2014 jsme hlasovali pro Jokpwiho s nadějí, že vyslyší naše volání pro spravedlnosti,“ řekl You.


In fact, Paniai suffered a nadir just two months after Jokowi's October inauguration.

Skutečností je, že pouhé dva měsíce po říjnové inauguraci Jakowiho zažila Paniai velký šok.


On Dec. 7, 2014 a group of 11 children were outside singing Christmas carols in front of a bonfire in Enarotali when two Indonesian soldiers on a motorbike broke through the gloom.

7. prosince 2014 zpívala skupina 11 dětí vánoční písně u táborového ohně ve městě Enarotali, když se ze šera noci vynořili dva indonéští vojáci na motorkách.


The startled children told them that they should turn on their headlights.

Dvě z překvapených dětí jim řekli, že by si měli zapnout světla.


One of the soldiers took umbrage at their tone and later returned with four soldiers, according to local Pastor Yavedt Tebai.

Jednoho z vojáků se tato výtka a tón, kterým byla vyřčena dotkla a později se vrátil se čtyřmi dalšími vojáky, uvedl místní farář Yavedt Tebai.


The soldiers, who had been drinking, chased and beat the group with their rifle butts, said victims and witnesses.

Dva z vojáků v podnapilém stavu pronásledovali skupinku dětí a zbili je pažbami svých zbraní, uvedli oběti a svědkové události.


Then one of the soldiers fired into the group of children.

Jeden z vojáků poté vypálil na skupinku dětí.


One child, 16-year-old Yulianus Yeimo, was beaten so badly he fell into a coma.

Jedno z dětí, 16letý Yulianus Yeimo, byl zbit tak silně, že upadl do kómatu.


A couple of hours later, the nearby government Election Commission building was set ablaze, and things escalated the following day.

O několik hodin později někdo podpálil nedalekou budovu volební komise a následujícího dne se věci ještě vystupňovaly.


About 1,000 young Papuan men, women and children gathered on a soccer field in front of the local police station and military command center to demand justice.

Asi 1000 mladých papuánských mužů a žen se shromáždilo na fotbalovém hřišti před místní policejní stanicí a armádním velitelstvím a dožadovalo se spravedlnosti.


They carried ceremonial hunting bows and performed the waita dance - running in circles and simulating birdsong - of Papua's Mee Pago tribe.

Přišli s obřadními loveckými luky a vykonali tanec waita - při kterém se běhá v kruhu a napodobuje se zpěv ptáků - papuánského kmene Mee Pago.


Some protesters started hurling stones at police and military posts.

Několik protestantů začalo házet na budovy kamením.


As tempers grew more heated, an order was sent to the soldiers through internal radio: "If the masses offer resistance more than three times, shoot them dead," it said, according to an official document seen by TIME that has not been released to the local media.

Se stupňujícím se napětím byl vojákům vydán rozkaz přes rádio: „Pokud se dav pokusí alespoň třikrát o odpor, máte povolení střílet,“ zaznělo podle týdeníku TIME v oficiálním dokumentu, jehož obsah nebyl nikdy zveřejněn v místních médiích.


Yeremias Kayame, 56, the head of the Kego Koto neighborhood of Enarotali, saw the impending danger and appealed for calm, imploring the crowd to go back home.

Yeremias Kayame (56), šéf čtvrti Enarotali Kego Koto, rozpoznal hrozící nebezpečí a vyzval obyvatele, aby se rozešly do svých domovů.


"When I turned around I suddenly got shot in my left wrist," he told TIME on the porch of his brightly painted wooden house.

„Když jsem se otočil, někdo mě střelil do levého zápěstí,“ řekl týdeníku TIME na verandě svého pestře malovaného dřevěného domu.


Kayame still doesn't know who fired but says the bullet came from the ranks of amassed soldiers.

Kayame dosud neví kdo byl střelcem, ale podle jeho slov patřila kulka jednomu z přítomných vojáků.


"It was crowded, many shots were fired," he adds.

„Všude kolem byla spousta lidí a hodně se střílelo,“ dodal k tomu.


Local man Alfius Youw was hit three times, according to his cousin who witnessed the shootings.

Jeden z místních obyvatel, Alfius Youw, byl podle slov jeho sestřenice, která byl svědkem střelby, zasažen hned třikrát.


"I ran to him and examined his body to make sure it was him," Yohanes, who like many Indonesians only goes by one name, told TIME somberly.

„Běžela jsem k tělu, abych se přesvědčila, že je to opravdu on,“ řekla týdeníku TIME zasmušilým hlasem Yohanesová, která jako mnoho Indonésanů používá pouze jedno jméno.


„Viděla jsem, že je mrtvý... Políbila jsem ho.“


The Papua Police Chief Inspector General Yotje Mende told reporters that his officers were only "securing" their station because it was under attack.

Papuánský policejní inspektor, generál Yotje Mende, novinářům sdělil, že jeho důstojníci pouze „zajišťovali“ stanici, která byla pod útokem.


"We have to defend ourselves when people threaten to kill us," Papua Police spokesperson, Commissioner Pudjo Sulistiyo said in 2015.

„Musíme se bránit, když nám lidé vyhrožují smrtí,“ řekl v roce 2015 tiskový mluvčí papuánské policie, komisař Pudjo Sulistiyo.


According to Human Rights Watch, five young protesters were killed and many more injured.

Podle organizace Human Rights Watch bylo zabito pět protestujících a mnozí vyvázli se zraněním.


News of the killings only filtered through to Jakarta the following day.

Zpráva o vraždách prošuměla jakartskými médii následující den.


Three weeks later, Jokowi gave an impassioned speech in Jayapura, where he expressed sympathies with the victims' families and vowed to address the historic abuses in Papua.

O tři týdny později přednesl Jokowi v Jayapuře vášnivou řeč a vyjádřil své pochopení pro rodiny obětí a slíbil, že se bude zabývat násilím v Papui.


"I want this case to be solved immediately so it won't ever happen again in the future," he said.

„Požaduji okamžité řešení tohoto problému, aby se nikdy nemohl opakovat,“ řekl.


Security Minister Wiranto said in October 2016 that he was setting up a non-judicial mechanism to settle historic human-rights violations.

Ministr národní bezpečnosti Wiranto v říjnu 2016 oznámil, že zavede mimosoudní mechanismus k vyřešení násilných činů, ke kterým došlo v minulosti.


But the excuses started almost immediately.

Téměř okamžitě se ale začaly ozývat výmluvy.


"Most of the violations occurred a long time ago.

„K většině násilných činů došlo již dávno.


Some were in the '90s and in early 2000s.

Některé z nich se udály v 90. letech minulého století a některé na začátku 21. století.


The point is we are committed to addressing these violations, but there are processes to go through," he said.

Chci tím říct, že jsme odhodlání tyto násilné činy potrestat, ale nebude to jednoduchý úkol,“ řekl.


Then Wiranto backtracked when speaking to TIME in Jakarta on June 5, saying he has no plans to establish a grievance mechanism in Papua.

V rozhovoru z 5. června pro týdeník TIME, který se konal v Jakartě, však Wiranto tvrdil, že neplánuje v Papui zavádět žádná opatření.


Instead, "All will be settled by law," he said.

Namísto toho řek, že „všechny případy budou předstoupeny soudu“.


Wiranto, who the U.N. has indicted for "crimes against humanity" relating to more than 1,000 deaths during East Timor's bloody 1999 independence vote, said that 11 cases of human-rights violations in Papua have already been settled, including the Paniai incident.

Wiranto, kterého OSN obvinila ze „zločinů proti lidskosti“ na základě více než jednoho tisíce mrtvých během nezávislých voleb z roku 1999 ve Východním Timoru - uvedl, že dosud bylo urovnáno 11 případů porušení lidských práv v Papui, včetně incidentu v Paniai.


Families of the Paniai victims greeted such claims with grim incredulity.

Rodiny obětí střelby v Paniai uvítali jeho tvrzení s nedůvěrou.


"I've been interviewed four times for the past three years, but there has been no progress at all," Yohanes says.

„V posledních třech letech jsem byl dotazován celkem čtyřikrát, ale doteď jsem se ničeho nedočkal,“ řekl Yohanes.


He says that years later, he still lives in fear.

Jak říká, několik let poté stále žije ve strachu.


"I'm afraid of being arrested by the military, afraid to be shot."

„Bojím se, že mě zatkne armáda nebo mě někdo zastřelí.“


His brother Yacobus echoed the view that people in Paniai are fearful of discussing the incident.

Jeho bratr Yacobus potvrdil pohled mnoha obyvatel Paniai, kteří mají strach o incidentu hovořit.


He says he was beaten by the military after helping to bury four of the victims.

Podle jeho slov ho zbili členové armády poté, co pomáhal pohřbít čtyři z obětí.


"After burying the bodies, the military came looking for me," he says.

„Po pohřbení těl mě začala hledat armáda,“ řekl.


On Tuesday, Indonesian police shot at villagers in Paniai's neighboring Deiyai regency.

V úterý střílela indonéská policie na vesničany v sousední Deiyai.


One person died and 17 others were wounded, including children, during a confrontation between villagers and the manager of a construction company who refused to help transport an unconscious man to hospital.

K potyčce, při které zemřela jedna osoba a dalších 17 bylo zraněno, došlo mezi vesničany a manažerem stavební firmy, který odmítl poskytnout pomoc při přepravě muže v bezvědomí do nemocnice.


The man, 24-year-old Ravianus Douw who drowned while he was fishing in a nearby river, died on the way to hospital.

Ravianus Douw (24), který utonul při rybaření v nedaleké řece, zemřel na cestě do nemocnice.


Incensed villagers protested in front of the company's site office.

Rozzlobení vesničané protestovali před budovou společnosti.


Police said the villagers threw rocks at officers, who responded by firing warning shots.

Podle vyjádření policie vesničané házeli po příslušnících kamení a odpovědí jim byly výstražná střelba.


But locals say the mobile brigade (Indonesian paramilitary police) began shooting at the crowd, killing one.

Místní obyvatelé však tvrdí, že mobilní brigáda (indonéská paramilitaristická policie) začala střílet do davu a zabila jednoho člověka.


"We were so panicked, we are afraid there will be revenge," 29-year-old Dominggu Badii, who lives near the hospital and witnessed the injured being hurried in, tells TIME.

„Nastala panika, měli jsme strach z odplaty,“ uvedl pro TIME 29letý Dominggu Badii, který žije poblíž nemocnice a byl svědkem příjezdu zraněných.


"I have been hiding in my house for two days."


The Deiyai parliament has called for the officers involved to be held to account and the police mobile brigade to be withdrawn from the area.

Deiyaiský parlament se dožadoval potrestání zúčastněných policistů a stažení mobilní brigády z oblasti.


Paniai has always been a troublespot for the Indonesian government.

Paniai byla pro indonéskou vládu vždy trnem v oku.


The lack of meaningful development feeds the discontent of the tribal Mee, Moni, Dani, and Damal peoples, who live sprawled across Papua's verdant central highlands.

Nedostatek smysluplného rozvoje jen prohlubuje odloučení domorodých lidí kmenů Mee, Moni, Dani a Damal, kteří žijí v centrálních vysočinách.


Many joined the Free Papua Movement (OPM), the rebel army that claims to defend the rights of the Papuans by launching sporadic attacks and kidnapping raids on Indonesian soldiers.

Mnoho z nich se připojilo k Hnutí za osvobození Papuai (OPM) - armády vzbouřenců, který chrání práva Papuánců tím, že útočí a unášejí indonéské policisty.


Some of the top OPM leaders hail from Paniai, including Tadius Yogi and Daniel Yudas Kogoya.

Někteří z vůdců OPM pocházejí z Paniai. Patří mezi ne Tadius Yogi a Daniel Yudas Kogoya.


In response, thousands of people in Paniai have been arrested and arbitrarily detained by the military in recent years, under the guise of "safeguarding national sovereignty."

V důsledku útoků armáda v posledních letech zatkla a svévolně zadržela tisíce obyvatel Paniai, to vše pod záminkou „zajištění národní svrchovanosti“.


Některé z nich již nikdo nikdy nespatří.


Among the people of Papua, Paniai is known as "a tragic, forgotten place."

Paniai je mezi obyvateli Papuai známa jako „tragické a zapomenuté místo“.


The little rice on sale in Enarotali is too expensive for locals to buy.

To málo rýže, která se prodává v Enarotali, je pro místní příliš drahá.


People here grow everything they eat: mainly nota plus some fruit and leafy vegetables.

Zdejší obyvatelé si své potraviny pěstují: hlavně sladké brambory, ovoce a listovou zeleninu.


Farming is the job of the women, who each can maintain four or five fields of the sweet potato.

Na polích pracují ženy; každá z nich obdělává čtyři nebo pět polí se sladkými bramborami.


They usually keep most of the harvest for the family, with the rest sold in the local market.

Většina sklizně je určena pro potřeby rodiny, zbytek prodávají na místním trhu.


Ten pieces of nota cost only 10,000 Indonesian rupiah (75 cents).

Deset kusů sladkých brambor stojí jen 10 000 indonéských rupií (75 centů).


Over time, economic inequalities have grown between the native Papuans and the new migrants, who have arrived in greater numbers since the opening of a new air routes to Nabire Airport.

Od té doby, co letiště Nabire otevřelo více leteckých tras a do země začali proudit noví imigranti, dochází k nárůstu ekonomické nerovnosti mezi rodilými Papuánci a přistěhovalci.


What few jobs exist typically go to the better-educated and wealthier migrants.

Již tak málo pracovních míst obvykle obsadí vzdělanější a bohatší imigranti.


Papuans rarely have the capital or the necessary skills to run their own businesses competitively.

Papuánci mají zřídkakdy potřebný kapitál a vzdělání, aby se mohli pustit do podnikání.


"The young people are not interested to stay in the village ... because there's no jobs or money here," says John Gobai, the chairman of the tribal council of Paniai.

„Mladí lidé se stěhují z vesnic kvůli nedostatku pracovních příležitosti a peněz,“ řekl John Gobai, předseda kmenové rady Paniai.


Isolation keeps the world's eyes off Papua.

Díky izolaci je provincie Papua ukryta před světem.


In addition, reporting restrictions for international media remain tight.

Přispívají k tomu také přísná pravidla pro zahraniční novináře.


Earlier this year, French journalists Franck Escudie and Basille Longchamp were deported from Papua for a "lack of coordination with related institutions" despite having been granted rare permission to film.

Na začátku letošního roku byly z papui vyhoštěni dva francouzští novináři - Franck Escudie a Basille Longchamp - z důvodu „nedostatku spolupráce s úřady“, to vše navzdory faktu, že dostali tak vzácné povolení k filmování.


According to Phelim Kine, Deputy Asia Director of Human Rights Watch, Jokowi's election campaign pledges to lift reporting restrictions to boost transparency and development have not been realized.

Phelim Kine, zástupce ředitele asijské pobočky organizace Human Rights Watch, Jokowi ve své volební kampani sliboval zrušení přísných pravidel pro novináře a dosažení transparentnosti a rozvoje. K tomu však nikdy nedošlo.


"There are new hazards for foreign journalists attempting to report from Indonesia's restive easternmost provinces of Papua and West Papua: visa denial and blacklisting," he said in a statement.

„Zahraničním novinářům, kteří pracují ve vzpurných nejvýchodnějších oblastech Papui a Západní Papui, hrozí velké riziko: neuznání víz a zařazení na černou listinu,“ uvedl v prohlášení.


The lack of press scrutiny means international pressure on the Indonesian government has been largely limited to Papua's immediate neighbors.

Nedostatek zpráv z per zahraničních novinářů znamená, že mezinárodní nátlak na indonéskou ve věci Papui je do značné míry omezen.


In March, six Pacific nations - Tonga, Nauru, Palau, Tuvalu, the Marshall Islands, and the Solomon Islands - urged the U.N. Human Rights Council to investigate the "various and widespread violations" in Papua, including the Paniai shooting.

V březnu urgovalo šest pacifických národů - Tonga, Nauru, Palau, Tuvalu, Marshallovy ostrovy a Šalamounovy ostrovy - Radu pro lidská práva OSN ohledně vyšetřování „různých a rozšířených násilných činů“ v Papui, včetně střelby v Paniai.


These same countries have historically backed the OPM.

Tyto země v minulosti také podpořily OPM.


Indonesian Foreign Ministry spokesperson Arrmanatha Nasir shrugged off the group's allegations, telling journalists in Jakarta, "In Indonesia, a democratic system still applies and there's free media so it's hard for the evidence of human rights cases to be covered up."

Mluvčí indonéského ministerstva zahraničí Arrmanatha Nasir setřásl obvinění, když prohlásil novinářům v Jakartě, že: „V Indonésii stále platí demokratický systém a média jsou svobodná, je tedy obtížné zamaskovat důkazy případů porušování lidských práv.“


Local people want more foreign governments to take note.

Místní lidé volají po účasti zahraničních vlád.


When an official delegation from the Netherlands, headed by the nation's human rights ambassador Kees Van Baar, visited Jayapura on May 4, local people broke their silence, beseeching, "We want freedom," according to a source who also attended the meeting but who asked to stay anonymous.

Když oficiální delegace z Nizozemska, v čele s vyslancem pro lidská práva Keesem Van Baarem, navštívila 4. května Jayapurau, místní lidé provolávali podle zdroje, který se také zúčastnil zasedání, ale chtěl zůstat v anonymitě, heslo „chceme svobodu“.


Indonesia has another presidential election in 2019, but Papuans say they are unlikely to vote again for Jokowi.

Na rok 2019 jsou v Indonésii naplánovány další volby, ale papuánci tvrdí, že nebudou volit Jokowiho.


"Jokowi is a person who has good intentions, but he is surrounded by the people who are involved in the Paniai shooting," says Gobai, the tribal council chairman.

„Jokowi je člověk, který má dobré úmysly, ale je obklopen lidmi spojenými se střelbou v Paniai,“ řekl Gobau, předseda kmenové rady.


He wants Jokowi to know that the Paniai people, aside from living under the looming threat of a rapacious military, wallow in destitution, with paltry education and health services.

Chce, aby Jokowi věděl, že obyvatelé Paniai - kromě toho, že žijí v neustálém strachu z loupeživé armády - se válí v chudobě, mizerném vzdělání a zdravotním systému.


Gobai says the Paniai people, like other Papuans, consider their vote to Jokowi as a "debt" he must repay.

Gobai tvrdí, že obyvatelé Paniai, stejně jako ostatní Papuánci, považují svůj hlas za „dluh“, jenž musí Jokowi splatit.


"They don't need money, they just want justice," he says.

„Nechtějí peníze, požadují spravedlnost,“ dodal.


Despite the threats and intimidation, families of the Paniai shooting victims carried out one last symbolic act of defiance: burying one victim's body on land just opposite the police and military station.

Navzdory hrozbám a zastrašování rodiny obětí paniaiské střelby pokračují v posledním symbolickém aktu vzdoru: pohřbívají těla obětí na pozemku naproti policejní a armádní stanici.


Knowing that justice may never be served, at least they won't let those responsible forget their crimes.

S vědomím, že spravedlnosti nebude nikdy učiněno za dost, alespoň nedopustí, aby zodpovědné osoby zapomněly na své zločiny.


"A member of our family has been killed," says Yacobus, head bowed.

„Byl zabit člen naší rodiny,“ řekl Yacobus se sklopenou hlavou.


French Navy captures a huge supply of cocaine heading to Australia.

Francouzské námořnictvo zachytilo obrovskou dodávku kokainu do Austrálie.


The French Navy seized a yacht in the Pacific carrying 1.46 tonnes of cocaine, worth about $256 million.

Francouzské námořnictvo zadrželo v Tichomoří jachtu vezoucí 1,46 tuny kokainu v hodnotě zhruba 256 milionů dolarů.


The consignment was headed to Australia.


The four-man crew was arrested during the siege, and was apparently formed of Lithuanian and Latvian people.

Při zásahu byla zatčena čtyřčlenná posádka lodi, kterou tvoří zřejmě lidé z Litvy a z Lotyšska.


The yacht, which was named Afalina, sailed from South America and the police dragged it to a port in Nouméa, a metropolis in the French overseas territory of New Caledonia in the Pacific Ocean.

Jachta, pojmenovaná jako Afalina, vyplula z Jižní Ameriky a policie ji po zadržení odtáhla do přístavu ve městě Nouméa, metropoli francouzského zámořského teritoria Nová Kaledonie v Tichém oceánu.


The Australian intelligence service said it would work with its international partners to determine exactly where the drugs were going to and from, and to unmask the "Lithuanian syndicate".

Australská zpravodajská služba uvedla, že bude ve spolupráci se svými mezinárodními partnery usilovat o to, aby přesně určila, odkud a kam drogy směřovaly, a aby odhalila "litevský syndikát".


"We are grateful to the French authorities for taking measures that have stopped a large number of drugs targeting Australia," said managing director Col Blanch.

"Jsme vděčni francouzským orgánům za opatření, díky nimž zastavily velké množství drog směřujících do Austrálie," uvedl její výkonný ředitel Col Blanch.


The drugs were destroyed in Nouméa this week.

Drogy byly tento týden v Noumée zničeny.


Australia is an attractive target for smugglers because of the high street prices of drug.

Austrálie je kvůli vysokým pouličním cenám drog atraktivním cílem pro jejich pašeráky.


The country is also struggling with a growing number of people with drug addictions.

Země se také potýká s problémem rostoucícho počtu lidí trpících drogovou závislostí.


This haul was not the first in recent times.

Současný zátah tak není v poslední době první.


Last month, three men were accused of transporting a large number of drugs from the United States to Australia, which they attempted to smuggle across the Pacific in a small plane.

Minulý měsíc byli tři muži obviněni z přepravy velkého množství drog ze Spojených států do Austrálie, které se pokusili propašovat přes Tichý oceán v malém letadle.


Seniors don't feel thirst and need to be reminded to drink.

Senioři nemají pocit žízně, pití je jim nutné připomínat.


The problem can be found in seniors' homes, and according to Pavla Mádlová, a physician from the Geriatric Clinic of the General University Hospital in Prague, the solution could be an infusion of a physiological solution under the skin with a thin needle.

Problém to může být v domovech pro seniory, řešením by podle lékařky z Geriatrické kliniky Všeobecné fakultní nemocnice v Praze Pavly Mádlové mohly být infuze fyziologického roztoku, které se píchají tenkou jehlou pod kůži.


However, at present this approach is only applied in health care facilities.

Ty se ale zatím aplikují jen ve zdravotnických zařízeních.


The older a person is, the more the amount of water in their body decreases.

Čím je člověk starší, tím víc klesá množství vody v jeho těle.


"And they also lose their sense of thirst, so seniors generally drink less fluids and become dehydrated very quickly," said Mádlová.

"A navíc ztrácí pocit žízně, takže senioři obecně přijímají méně tekutin a velmi rychle se dehydratují," řekla Mádlová.


They should definitely drink two litres.


"But getting so much fluid into an old person is a big problem," she added.

"Ale dostat do starého člověka tolik tekutin je velký problém," dodala.


She thinks that doctors often don't monitor this in care homes for seniors.

V domovech pro seniory to podle ní často žádný lékař nehlídá.


In hospitals, dehydration is commonly treated with infusions.

V nemocnicích řeší dehydrataci běžně infuzemi.


"I think subcutaneous infusions should be gradually introduced there too," she said.

"Myslím si, že i tam by se mělo postupně zavést, aby mohli dostávat podkožní infuze," řekla.


In her opinion, older people can be given a two-litre bottle of physiological saline in one day.

Za den se podle ní mohou starým lidem dodat až dvě půllitrové lahve fyziologického roztoku.


A lack of fluids can cause malnutrition, headaches and decreased performance.

Nedostatek tekutin může způsobit malátnost, bolest hlavy a sníženou výkonnost.


Dehydration manifests itself as a complete loss of self-sufficiency.

Dehydratace se projeví jako naprostá ztráta soběstačnosti.


"One day, the old man says he can't get out of bed, and starts talking in a confused way," she added.

"Jednoho dne ten starý člověk řekne, že nemůže vstát z postele, mluví zmateně," dodala.


V případě zanedbání může vyústit až do mozkové příhody.


Blood becomes thicker and clogs the blood vessels in the brain, and there is also a risk of kidney failure.

Krev se zahustí a ucpe cévu v mozku, hrozí také selhání ledvin.