Victoria Justice známá ze seriálů kabelové televize Nickolodeon „iCarly“ a „Victorious“ však popřela, že by fotky byly pravé. Na Twitteru sdělila: „Tyhle mé údajné nahé fotky jsou PODVRH, lidi.“

However, Victoria Justice, of the Nickolodeon series "iCarly" and "Victorious," denied that the photos were of her, tweeting, "These so called nudes of me are FAKE people.


Lepší utnout to ještě v rozpuku. *záměrná slovní hříčka*.

Let me nip this in the bud right now. *pun intended*.


Buzzfeed v neděli večer oznámil, že mluvčí popové hvězdy Ariany Grande popřel, že by údajné fotografie byly pravé.

Buzzfeed reported late Sunday that a spokesman for pop star Ariana Grande denied that purported photos of her were authentic.


Mimořádná ukázka z vychvalovaného nového románu Howarda Jacobsona o lásce a písmenu „J“

Exclusive extract from Howard Jacobson's acclaimed new novel about love and the letter 'J'


Rozpustili se, to je ten nejlepší způsob, jak to popsat, postupně se rozložili jako kartonová krabice, kterou někdo nechal na dešti.

They dissolved, that was the best way of putting it, they gradually came apart like a cardboard box that had been left out in the rain.


Jenom času od času mu nějaká žena řekla, že je příliš vážný, složitý, prudký, izolovaný a možná trochu popudlivý.

Just occasionally a woman told him he was too serious, hard-going, intense, detached, and maybe a bit prickly.


Poslední oběť této jeho schopnosti byla počínající milostná pletka, která více než obvykle slibovala, že mu uleví od osamělé životní nudy a možná mu i poskytne nějaké uspokojení.

The latest casualty of this spininess was an embryo-affair that had given greater promise than usual of relieving the lonely tedium of his life, and perhaps even bringing him some content.


Ailinn Solomonsová byla křehká kráska s divokou hřívou vlasů a přelétavým srdcem z vesnice na severním ostrově, která byla ještě odlehlejší a nehostinnější než Port Reuben.

Ailinn Solomons was a wild-haired, quiveringly delicate beauty with a fluttering heart from a northern island village more remote and rugged even than Port Reuben.


Na jih přišla se starší společnicí, o které se Kevern domníval, že je její teta, která zdědila majetek ve vlhkém, ale nádherném údolí nazývaném, příhodně, Rajské údolí.

She had come south with an older companion whom Kevern took to be her aunt, the latter having been left a property in a wet but paradisal valley called, felicitously, Paradise Valley.


No one had lived in the house for several years.


Trubky prosakovaly, ve vanách byly mrtví pavouci, slimáci se oslizle podepsali na okna, jako kdyby si mysleli, že jim to místo patří, zahrada byla zarostlá a plevel připomínal obrovské hlávky zelí.

The pipes leaked, there were spiders still in the baths, slugs had signed their signatures on all the windows, believing the place belonged to them, the garden was overgrown with weeds that resembled giant cabbages.


Dům vypadal jako chaloupka z dětských příběhů, děsivá a zároveň okouzlující, se zahradou plnou tajemství.

It was like a children's story cottage, threatening and enchanting at the same time, the garden full of secrets.


Profil autora: Howard Jacobson, jehož román „J“ je na předběžném seznamu nominací na Man Booker Prize 2014.

Author's view: Howard Jacobson, whose novel "J" is longlisted for the Man Booker Prize 2014.


Kevern s Ailinn seděli na rozkládacích křeslech v dlouhé trávě a drželi se za ruce, užívali si nečekaně teplého jarního odpoledne, nepřítomně naladili veřejnou stanici, která kraj zásobovala útěšnou hudbou a uklidňujícími zprávami, když v tom mu pohled na její opálené překřížené nohy připomněl starou písničku dlouho zapomenutého černošského komika, kterého se zataženým roletami rád poslouchal jeho otec.

Kevern had been sitting holding hands with Ailinn on broken deckchairs in the long grass, enjoying an unexpectedly warm spring afternoon, the pair of them absent-mindedly plugged into the utility console that supplied the country with soothing music and calming news, when the sight of her crossed brown legs reminded him of an old song by a long-forgotten black entertainer his father had liked listening to with the cottage blinds down.


Kvůli jejich přirozené agresivitě už takové písničky v rádiích nehráli.

On account of their innate aggressiveness, songs of that sort were no longer played on the console.


Nebyly zakázané - skutečně zakázané nebylo nic - prostě se nehrály.

Not banned - nothing was banned exactly - simply not played.


Pomohli jim dostat se do desuetuda, stejně jako samotné slovo desuetudo.

Encouraged to fall into desuetude, like the word desuetude.


Lidový vkus dokázal to, co by nikdy nedokázaly předpisy a postavení mimo zákon, a stejně jako si lidi, co týče knih, vybírají memoáry, ve kterých se z chudáka stane boháč, kuchařky a milostné romány, tak v hudbě se vybírají balady.

Popular taste did what edict and proscription could never have done, and just as, when it came to books, the people chose rags-to-riches memoirs, cookbooks and romances, so, when it came to music, they chose ballads.


Kavern se nechal strhnout dnem a začal hrát na imaginární piáno a hrubým, komickým hlasem zpíval serenádu Aillininým velkým chodidlům.

Carried away by the day, Kevern began to play at an imaginary piano and in a rudely comic voice serenade Ailinn's big feet.


„To byla oblíbená písnička od jazzového pianisty Fatse Wallera,“ řekl a automaticky si přiložil dva prsty ke rtům.

"It was a popular song by a jazz pianist called Fats Waller," he told her, automatically putting two fingers to his lips.


To vždycky dělal jeho otec, když chtěl potlačit písmeno j, než mu vyjde z úst.

This his father had always done to stifle the letter j before it left his lips.


Začalo to jako hra, když byl ještě malý.

It had begun as a game between them when he was small.


Otec mu řekl, že hru hrál i se svým otcem.

His father had played it with his own father, he'd told him.


Když jste si u slova, co začínalo na j, nedali před pusu dva prsty, stálo vás to penci.

Begin a word with a j without remembering to put two fingers across your mouth and it cost you a penny.


Už tenkrát to nebylo moc vtipné a vtipné to nebylo ani teď.

It had not been much fun then and it was not much fun now.


Jenom věděl, že se to od něj očekává, to bylo celé.

He knew it was expected of him, that was all.


Ani jazz, i když nebyl přímo postaven mimo zákon, nehráli.

Jazz, too, without exactly being proscribed, wasn't played.


Improvisation had fallen out of fashion.


V životě bylo místo jenom pro jedno „kdyby“.

There was room for only one "if" in life.


Když začala hrát melodie, lidi chtěli vědět, kde přesně skončí.

People wanted to be sure, when a tune began, exactly where it was going to end.


Jeho nepředvidatelnost šla lidem na nervy.

Its unpredictability unsettled people's nerves.


Přestože až do deseti let neslyšel o Sammy Davisu Juniorovi, znal Kevern jazz z otcovy polotajné sbírky starých CD.

Though he reached the age of 10 without having heard of Sammy Davis Junior, Kevern knew of jazz from his father's semi-secret collection of old CDs.


Aspoň ale nemusel Aillin říct, že Fats Waller byl černoch.

But at least he didn't have to tell Ailinn that Fats Waller was black.


Vzhledem ke svému věku si nemohla pamatovat dobu, kdy oblíbení zpěváci nebyli černoši.

Given her age, she was unlikely to have remembered a time when popular singers weren't black.


Povolná společnost je taková, ve které každá její část s vděčností - s vděčností těch, jež byli šťastnou náhodou ušetření - souhlasí s principem skupinové vděčnosti.

A compliant society meant that every section of it consented with gratitude - the gratitude of the providentially spared - to the principle of group aptitude.


Lidé afro-karibského původu se temperamentem a konstitucí hodili pro bavení a atletiku, a tak zpívali a běhali.

People of Afro-Caribbean origin were suited by temperament and physique to entertainment and athletics, and so they sang and sprinted.


Lidé původem z indického subkontinentu, jakoby přírodou nadaní pro elektroniku, převzali odpovědnost za to, že žádná rodina nebude bez funkčního telefonu.

People originally from the Indian subcontinent, electronically gifted as though by nature, undertook to ensure no family was without a functioning utility phone.


Poláci, co zůstali, byli instalatéři, Řekové, co zůstali, myli nádobí.

What was left of the Polish community plumbed; what was left of the Greek smashed plates.


Ti ze států Perského zálivu a Levanta, jejichž prarodiče rychle neopustili zemi, zatímco se dělo TO, CO SE STALO, KDYBY SE TO STALO - báli se, že by je obvinili, že přiložili do ohně, vlastně se báli, že ten oheň příště stráví je - otevřeli si restaurace, kde se prodával labneh a kouřily vodní dýmky, neupozorňovali na sebe a nečinnost je pomalu stravovala.

Those from the Gulf States and the Levant whose grandparents hadn't quickly left the country while WHAT HAPPENED, IF IT HAPPENED was happening - fearing they'd be accused of having stoked the flames, fearing, indeed, that the flames would consume them next - opened labneh and shisha-pipe restaurants, kept their heads down, and grew depressed with idleness.


Vzhledem k tomu, že poslouchala jenom balady, Ailinn těžko chápala, jak by ze sprostých slov, která jí Kavern právě zazpíval, mohla vzniknout muzika.

Having heard only ballads, Ailinn was hard pressed to understand how the insulting words Kevern had just sung to her could ever have been set to music.


„Ve skutečnosti nejsou sprostá,“ řekl Kevern.

"They're not really insulting," Kevern said.


Možná jenom pro lidi, co mají moc velké nohy.

Except maybe to people whose feet are too big.


Můj otec nikdy nikoho neurazil, ale tuhle písničku měl rád.

My father never insulted anybody, but he delighted in this song.


Mluvil příliš, ale zanedbaná zahrada dodávala iluzi bezpečí.

He was saying too much, but the garden's neglect gave the illusion of safety.


Zpoza zvukotěsných listů nemohlo uniknout ani slovo.

No word could get beyond the soundproofing of the giant cabbage-like leaves.


Proč by se tvému otci něco takového líbilo?

Why would your father have loved something like that?


Chtěl říct, že to byl vtip, ale zdráhal se dát si v její přítomnosti zase dva prsty k ústům.

He wanted to say it was a joke, but was reluctant, in her company, to put two fingers to his lips again.


"It struck him as funny," he said instead.


Nevěřícně potřásla hlavou a zastínila Kevernovi výhled.

She shook her head in disbelief, blotting out Kevern's vision.


Na celém širém světě nebylo vidět nic jiného než změť jejích havraních vlasů.

Nothing to see in the whole wide world but her haystack of crow-black hair.


To ale pořád nevysvětluje, proč mi ji zpíváš.

But that still doesn't explain why you're singing it to me.


Tvrdíš, že mě nesnášíš, protože mám moc tlusté kotníky?

And you say you hate me because my ankles are too thick?


Mohl jí říct „miluju tě“, ale na to bylo moc brzo.

He could have said, "I love you," but it was too soon for that.


„Tvoje tlustý kotníky mě právě přitahují,“ zkusil to.

"Your thick ankles are the very reason I'm attracted to you," he tried instead.


Když chtěl být vtipný, často ho to dostalo do potíží, protože, stejně jako jeho otec, postrádal kouzlo nutné k tomu, aby dokázal zkrotit krutost, která ve vtipech číhala.

Meaning to be funny often landed him in a mess because, like his father, he lacked the reassuring charm necessary to temper the cruelty that lurked in jokes.


Ailinn Solomonsová zrudla a zvedla se z lehátka, shodila rádio a rozlila nedopité víno.

Ailinn Solomons flushed and rose from her deckchair, knocking over the console and spilling the wine they'd been drinking.


Bezinkové víno, takže pití za to nemohlo.

Elderflower wine, so drink wasn't his excuse.


Vypadala, že se ve svém rozrušení třese jako palmové listy v bouři.

In her agitation she seemed to tremble, like the fronds of a palm tree in a storm.


„Mě zvráceně přitahuje, že jsi blbec,“ řekla...

"And your thick head's the very reason I'm perversely attracted to you," she said...


Bylo mu jí líto, jak kvůli svým nelaskavým slovům, tak kvůli strachu, který měla v očích ve chvíli, kdy se proti němu postavila.

He felt sorry for her, both on account of the unnecessary unkindness of his words and the fear that showed in her eyes in the moment of her standing up to him.


Nemluvila s ním o životě na chladném severním poloostrově, kde vyrůstala, ale nepochyboval, že v základech to tam bylo stejné jako tady.

She hadn't spoken to him about life on the chill northern archipelago where she had grown up, but he didn't doubt it was in all essentials similar to here.


Tříštil se o ně stejný širý a ledový oceán.

The same vast and icy ocean crashed in on them both.


Stejní pomatení muži, potom, CO SE STALO, dokonce ještě nedůtklivější a mrzutější než jejich předci, pašeráci a kazisvěti, naštvaně bloumali od hospody k hospodě, připravení vztáhnout ruku na kteroukoliv ženu, která by se opovážila je odmítnout nebo se jim vysmát.

The same befuddled men, even more thin-skinned and peevish in the aftermath of WHAT HAPPENED than their smuggler and wrecker ancestors had been, roamed angrily from pub to pub, ready to raise a hand to any woman who dared to refuse or twit them.


Jestli si nebude dávat pozor, předvedou jí svoje pěsti!

They'd show her a thick fist, if she wasn't careful!


Nejdřív ji pomazlit - pomazlit se stalo nejběžnějším výrazem pro erotické dráždění mezi mužem a ženou: protilátka mdlých balad o lásce, které rádio chrlilo - nejdřív ji pomazli, pak jí jednu vraž.

Snog her first - the snog having become the most common expression of erotic irritation between men and women; an antidote to the bland ballads of love the console pumped out - snog her first and cuff her later.


Podle Kevernova názoru přílišná kultivovanost, protože mazlení bylo samo o sobě aktem násilí.

An unnecessary refinement in Kevern's view, since a snog was itself an act of thuggery.


Ailinn Solomonsová mu neverbálně naznačila, aby odešel.

Ailinn Solomons made a sign with her body for him to leave.


He heaved himself out of the deckchair like an old man.


Sama se cítila rozmrzelá, ale tíha jeho smutku ji překvapila.

She felt leaden herself, but the weight of his grief surprised her.


Dívala se, jak odchází - jako kdyby ho pozorovala z okna v patře - muže, kterého dohnalo, co sám způsobil.

She watched him go - as at an upstairs window her companion watched him go - a man made heavy by what he'd brought on himself.


Srdce se jí sevřelo kvůli němu i kvůli všem mužům obecně bez ohledu na to, že pár jich ji zbilo.

She felt a pang for him and for men in general, no matter that some had raised their hands to her.


Muž se od ní odvrátil, ramena svěšená, zahanbený, poražený, veškerá bojovnost ho opustila - proč jí připadalo, že tenhle pohled dobře zná, i když si nedokázala vybavit jediný moment, až dnes, že by to už někdy viděla?

A man turned from her, his back bent, ashamed, defeated, all the fight in him leaked away - why was that a sight she felt she knew so well, when she couldn't recall a single instance, before today, of having seen it?


Ailinn Solomonsová, zase sama, se podívala na své nohy.

Alone again, Ailinn Solomons looked at her feet.


Asi dvacet let po těchto událostech Esme Nussbaumová, inteligentní a nadšená dvaatřicetiletá výzkumnice pracující v Ofnow, nestatutárním monitorovacím systému Veřejné nálady, připravila krátký článek o přetrvávání lehkých a středně těžkých násilných činů v oblastech země, kde se jeho zmírnění nebo přímo zastavení, nejvíce očekávalo, kdyby na jeho odstranění bylo vynaloženo dostatek peněz a energie.

A score or so years before the events related above, Esme Nussbaum, an intelligent and enthusiastic 32-year-old researcher employed by Ofnow, the non-statutory monitor of the Public Mood, prepared a short paper on the continuance of low- and medium-level violence in those very areas of the country where its reduction, if not its cessation, was most to have been expected, given the money and energy expended on uprooting it.


„Udělalo se toho hodně a hodně se toho ještě udělat musí,“ napsala, „aby se uklidnila vrozená agresivita lidí, kteří bojovali v mnoha bitvách a většinu z nich vyhráli, a to především v zasutých, těžko dostupných místech země, kde se i přes špičky kostelních věží vystupujících nad živými ploty nádech lidské laskavosti historicky objevoval jen zřídka.“

"Much has been done, and much continues to be done," she wrote, "to soothe the native aggressiveness of a people who have fought a thousand wars and won most of them, especially in those twisted knarls and narrow crevices of the country where, though the spires of churches soar above the hedgerows, the sweeter breath of human kindness has, historically, been rarely felt.


But some qualities are proving to be ineradicable.


Mohlo by se zdát, že čím vyšší je kostelní věž, tím nižší jsou pudy.

The higher the spire, it would seem, the lower the passions it goes on engendering.


Obyvatelé vzdychají nad sentimentálními baladami, hltají nešťastné příběhy a prohlašují, že pevně věří v hodnotu manželství a rodinný život, ale nejen, že v rurálních oblastech se stará brutalita drží stejně tvrdošíjně jako v městských aglomeracích, ale důkazy také ukazují, že doma, na pracovišti, silnicích a dokonce na sportovních hřištích se objevuje nová a útočná nesnášenlivost.

The populace weeps to sentimental ballads, gorges on stories of adversity overcome, and professes to believe ardently in the virtues of marriage and family life, but not only does the old brutishness retain a pertinacious hold equally on rural communities as on our urban conurbations, evidence suggests the emergence of a new and vicious quarrelsomeness in the home, in the workplace, on our roads and even on our playing fields.


„Bohužel máte tendenci k příliš květnatému stylu,“ řekl její nadřízený.

"You have an unfortunate tendency to overwrite," her supervisor said when he had read the whole report.


Navrhoval bych vám, abyste četla méně románů.


I must also enquire: are you an atheist?


„Mám dojem, že na to nemusím odpovídat,“ prohlásila Esme Nussbaumová.

"I believe I am not obliged to say," Esme Nussbaum replied.


Esme se znova ohradila svým právem na soukromí a mlčení.

Again Esme protested her right to privacy and silence.


„Neptám se proto,“ řekl nakonec Rabinowitz, „že bych měl něco proti ateistům, lesbám nebo feministkám.

"I don't ask," Luther Rabinowitz said at last, "because I have an objection to atheism, lesbianism or feminism.


We are the servants of a prejudice-free society.


Ale jistý druh přecitlivělosti, který je sám o sobě naprosto přijatelný a chvályhodný, může někdy zkreslovat úsudek tak, jak jste to předvedla vy.

But certain kinds of hypersensitivity, while entirely acceptable and laudable in themselves, may sometimes distort findings such as you have presented to me.


Očividně vy sama jste předpojatá vůči církvi - věci, které nazýváte „kruté“ a „brutální“ by jiní mohli interpretovat také jako vyjádření přirozené síly a energie.

You are obviously yourself prejudiced against the church; and those things you call "vicious" and "brutish," others could as soon interpret as expressions of natural vigour and vitality.


Pořád řešit CO SE STALO, KDYBY SE TO STALO, jako kdyby se to stalo, kdyby se to stalo, včera, připravuje zemi s její základní životní sílu.

To still be harping on about WHAT HAPPENED, IF IT HAPPENED, as though it happened, if it happened, yesterday, is to sap the country of its essential life force.


Zatímco Rabinowitz mluvil, Esme Nussbaumová se rozhlížela kolem.

Esme Nussbaum looked around her while Rabinowitz spoke.


Za hlavou mu na světelné tabuli růžově blikalo doporučení, které Ofnow vysílalo do světa poslední čtvrtstoletí nebo víc.

Behind his head a flamingo pink LED scroll repeated the advice Ofnow had been dispensing to the country for the last quarter of a century or more.


Usmívejte se na souseda, pečujte o svého partnera, poslouchejte balady, choďte na muzikály, používejte svůj telefon, konverzujte, vysvětlujte, dohodněte se, omluvte se.

Smile at your neighbour, cherish your spouse, listen to ballads, go to musicals, use your telephone, converse, explain, listen, agree, apologise.


Mluvit je lepší než mlčet, zpívané slovo je lepší než psané, ale není nic lepšího než láska.

Talk is better than silence, the sung word is better than the written, but nothing is better than love.


„Naprosto chápu vaše výhrady,“ odpověděla tiše Esme Nussbaumová, když si byla jistá, že její nadřízený skončil, „a už netvrdím, že se rána nezhojila tak, jak si namlouváme, že se zhojila.

"I fully understand the points you are making," Esme Nussbaum replied in a quiet voice, once she was certain her supervisor had finished speaking, "and I am saying no more than that we are not healed as effectively as we delude ourselves we are.


Mojí obavou především je, že pokud na to nebudeme s předstihem upozorněni, zopakujeme stejnou chybu, která vedla k tomu, CO SE STALO, KDYBY SE TO STALO.

My concern is that, if we are not forewarned, we will find ourselves repeating the mistakes that led to WHAT HAPPENED, IF IT HAPPENED, in the first place.


Tentokrát si ale vztek a nedůvěru nebudeme ventilovat na ostatních.

Only this time it will not be on others that we vent our anger and mistrust.


Luther Rabinowitz made a pyramid of his fingers.


„Zacházíte příliš daleko,“ řekl, „když kroky, které možná udělali a možná neudělali vaši prarodiče, popisujete jako chyby.

"You go too far," he said, "in describing as "mistakes" actions which our grandparents might or might not have taken.


Příliš daleko zacházíte i v tom, že mluvíte o tom, že si ventilovali svůj „vztek“ a „nedůvěru“ na „ostatních.“

You go too far, as well, in speaking of them venting their "anger" and "mistrust" on "others."


Neměl bych někomu na vašem místě připomínat, že v chápání minulosti a v ochraně přítomnosti nemluvíme o „nás“ a o „nich.“

It should not be necessary to remind someone in your position that in understanding the past, as in protecting the present, we do not speak of "us" and "them."


There was no "we" and there were no "others."


Víme jenom to, že se jednalo o chaotické časy.

It was a time of disorder, that is all we know of it.


„Během kterých, pokud k sobě budeme upřímní,“ sebrala Esme odvahu, „nikdo nejsme bez viny.

"In which, if we are honest with ourselves," Esme dared to interject, "no section of society can claim to have acquitted itself well.


Ať už to bylo spravedlivé nebo ne, co se stalo, stalo se.

Whether it was done ill, or done well, what was done was done.


K tomu není, co dodat - v tomhle spolu souhlasíme.

No more needs to be said - on this we agree.


A stejně jako neexistuje žádná vina, která by se dala na někoho svést, neexistují ani věci, které by se měly napravit, ani kdyby náprava byla vhodná a možná.

And just as there is no blame to be apportioned, so there are no amends to be made, were amends appropriate and were there any way of making them.


Ale k čemu jinému je minulost, než k tomu, abychom se z ní poučili -

But what is the past for if not to learn from it -


Minulost existuje, abychom na ni zapomněli.

The past exists in order that we forget it.


Luther Rabinowitz rozpojil konečky prstů.

Luther Rabinowitz collapsed his pyramid.


„Vaši zprávu vezmu v úvahu,“ řekl a propustil ji.

"I will consider your report," he said, dismissing her.


Den na to, když šla jako obvykle do práce, ji srazil motocyklista, který najel na chodník způsobem, který kolemjdoucí popsali jako „brutální a zuřivý.“

The next day, turning up for work as usual, she was knocked down by a motorcyclist who had mounted the pavement in what passers-by described as a "vicious rage."


Armáda Lesothského království tvrdí, že žádný puč neplánuje - předseda vlády zůstává v Jižní Africe

Lesotho military says no coup planned; PM stays in South Africa


Vojenští důstojníci Lesothského království popřeli, že by organizovali puč za účelem svržení vlády, a tvrdí, že jednali proti policii podezřelé z pokusu o vyzbrojení politických fanatiků.

Lesotho military officials denied staging a coup to overthrow the government, saying they were acting against police suspected of trying to arm political fanatics.


Předseda vlády Thomas Thabane utekl ze země a říká, že armáda obklíčila jeho oficiální sídlo a obsadila vládní budovy v hlavním městě Maseru.

Prime Minister Thomas Thabane fled the country, saying the country's military had surrounded his official home and seized government buildings in the capital of Maseru.


Poté, co prohlásil, že mu vyhrožují smrtí, odjel premiér se svou rodinou do sousední Jihoafrické republiky.

The premier took his family to neighboring South Africa after saying he received an assassination threat.


Mluvčí armády major Ntlele Ntoi k tomu řekl, že ve skutečnosti se nejednalo o puč, ale odpověď armády na výhrůžku „politických fanatiků“, které se policie pokoušela vyzbrojit.

Military spokesman Major Ntlele Ntoi said there was not, in fact, a coup, but that the military was responding to a threat from "political fanatics" whom police were attempting to arm.


„Dnes ráno velení obranných složek Království Lesotha jednalo poté, co obdrželo několik zpráv informační služby, že v řadách policie se vyskytuje několik skupin, které plánují vyzbrojit některé radikální, politické fanatiky, kteří se chystali nadělat v zemi spoušť,“ řekl Hlasu Ameriky.

"What happened this morning was that the command of the Lesotho Defense Force was acting after receiving several intelligence reports that amongst the police service, there are some elements who are actually planning to arm some of the political, party political youth fanatics who were on the verge of wreaking havoc," he told Voice of America.


Mluvčí jihoafrické vlády Clayson Monyela řekl, že vojenské akce vypadaly jako pokus o svržení vlády.

South African government spokesman Clayson Monyela said the military's actions had the appearance at an overthrow.


„Přestože nikdo neprohlásil, že se chopil vládní moci pomocí síly, podle všeho nesou akce lesothských obranných složek známky státního převratu,“ uvedl.

"Although no one has claimed to have taken over government through the use of force, by all accounts the activities of the Lesotho defense force thus far bear the hallmarks of a coup d'etat," he said.


Vojenští představitelé Lesothského království řekli, že vojáci se v neděli vrátili do svých kasárna a v hlavním městě byl klid.

Lesotho military officials said soldiers returned to their barracks Sunday and there was calm in the capital.


Během Thabanovy nepřítomnosti bude za vládu zodpovědný vicepremiér Mothetjoa Metsing.

Meanwhile, Deputy Prime Minister Mothetjoa Metsing in control of the government in Thabane's absence.


Thabane prohlásil, že podle jeho názoru je terčem útoku kvůli svým snahám bojovat proti korupci v zemi.

Thabane said he believes he is being targeted due to his attempt to fight corruption in the country.


Od června, kdy Thabane pozastavil zasedání parlamentu kvůli vnitřním sporům, panuje v Lesothu napětí.

Tensions have been high in Lesotho since June when Thabane suspended parliament sessions due to feuding in his unity government.


Prohlásil, že i přes opačná tvrzení, nepodkopává jeho jednání vládu.

He said his actions have not undermined the government, despite allegations otherwise.


Výroba v eurozóně je na třináctiměsíčním minimu


Růst výroby se podle bedlivě sledovaného průzkumu v srpnu v eurozóně zpomalil na třináctiměsíční minimum.

Manufacturing growth in the eurozone slowed to a 13-month low in August, according to a closely-watched survey.


Závěrečný index nákupních manažerů v eurozóně (PMI) z červnových 51,8 klesl v srpnu na 50,7.

The final Markit's Eurozone Manufacturing Purchasing Managers' Index (PMI) dipped to 50.7 in August, down from 51.8 in July.


Ubylo nových objednávek a továrny poškodilo rostoucí napětí mezi EU a Ruskem kvůli Ukrajině.

New orders dwindled and factories suffered amid rising tensions between the EU and Russia over Ukraine.


Čísla pocházejí ze čtvrtečního setkání Evropské centrální banky (ECB).

The figures come ahead of the European Central Bank (ECB) meeting on Thursday.


Trhy budou chtít od banky jasný plán, jak se vypořádat s oddalovaným ozdravením eurozóny i s hrozbou deflace s inflací stagnující na 0,3 %.

Markets will be looking for a clear plan from the bank to deal with a stalled eurozone recovery, as well as the threat of deflation with inflation standing at just 0.3%.


Objevily se spekulace, že ředitel ECB Mario Draghi možná tento týden naznačil, že zvažuje kvantitativní uvolňování eurozóny, podobné tomu, k jakému během finanční krize přistoupily Spojené království a USA.

There is speculation that ECB boss Mario Draghi could offer further indications later this week that he is considering a quantitative easing scheme for the eurozone, similar to those taken by the UK and US during the financial crisis.


„Přestože alespoň nějaký růst je lepší než žádný růst, brzdný efekt, který má rostoucí ekonomika a geopolitická nejistota na výrobce, je stále viditelnější,“ řekl Rob Dobson, hlavní ekonom Markit.

"Although some growth is better than no growth at all, the braking effect of rising economic and geopolitical uncertainties on manufacturers is becoming more visible," said Rob Dobson, senior economist at Markit.


Výrobní PMI Německa, největšího obchodního partnera Ruska v EU, spadl na jedenáctiměsíční minimum 51,4.

The factory PMI for Germany, Russia's biggest trade partner in the EU, fell to an 11-month low of 51.4.


V druhé největší ekonomice zóny, Francii, spadl PMI na 46,9.

Meanwhile, in the bloc's second-largest economy, France, the PMI fell to 46.9.


Znepokojení panuje ohledně Francie, Itálie zase přešla z expanze to stagnace.

France remains a real concern, as does Italy's descent from solid expansion to stagnation.


Známky toho, že hnací síla růstu v nejdůležitějších průmyslových oblastech v Německu, Španělsku a také Nizozemí zmizela, také není příliš uklidňující,“ řekl Dobson.

Signs that growth impetus waned in the key industrial engine of Germany, and in Spain and the Netherlands too, is also less than reassuring," Mr Dobson said.


Zpomalení průmyslu pravděpodobně přilije olej do ohně analytikům očekávajícím implementaci dalších měnových nebo daňových stimulů.

The slowdown in industry is likely to add further fuel to the fire for analysts expecting additional monetary or fiscal stimulus to be implemented.


Jedna pozitivní zpráva přišla z Irské republiky, kde PMI vzrostl na 57,3, nejvyšší úroveň od konce roku 1999.

One positive note was from the Republic of Ireland, which saw its PMI grow to 57.3, its highest level since the end of 1999.


Howard Archer, hlavní ekonom v IHS Global Insight, řekl: „To nejlepší, co se dá o výrobním přehledu nákupních manažerů za srpen říct, je, že ukazuje, že sektor stále roste.“

Howard Archer, chief economist at IHS Global Insight, said: "The best that can be said for the August eurozone manufacturing purchasing managers' survey is that it indicates that the sector is still growing."


Dodal: Výrobci v eurozóně mají v současné době život velmi složitý, protože zvyšující se geopolitické napětí - především mezi Ruskem a Ukrajinou - přidává ke stále náročným podmínkám v mnoha zemích ještě více nejistoty.

He added: "Eurozone manufacturers are clearly finding life very difficult at the moment as current heightened geopolitical tensions - particularly related to Russia/Ukraine - add uncertainty to still challenging conditions in many countries.


Tato zvyšující se nejistota obchod prokazatelně zasáhla - a to především důvěru spotřebitelů, což pravděpodobně způsobí, že některé objednávky budou odloženy nebo dokonce zrušeny, hlavně ty nákladné.

This heightened uncertainty has clearly hit business - especially, and consumer confidence, and it is likely causing some orders to be delayed or even cancelled, particularly big-ticket orders.


Uvedl, že jako „ještě více pravděpodobné“ se jeví, že ECB nakonec bude muset provést nějakou formu kvantitativního uvolňování, „ačkoliv očekáváme, že bude jen omezená.“

He said it was looking "ever more likely" that the ECB would ultimately have to undertake some form of QE, "although we suspect that it will be limited."


Deset let pekla přeživších z Beslanu: Deset let od hrůz z obsazené školy děti stále trpí

The Beslan survivors' decade of hell: Ten years since the horrific school siege, how the children caught up in it are still suffering


Před deseti lety bylo čečenskými radikály ve škole v Beslanu v jižním Rusku jako rukojmí zadrženo tisíc lidí

Ten years ago over 1,000 people were taken hostage by Chechen militants at a school in Beslan, southern Russia


Během utrpení, které trvalo tři dny a které šokovalo svět, bylo zabito více než 330 lidí, z nichž více než polovina byly děti

More than 330 people, more than half of them children, were killed in the three-day ordeal that shocked the world


Vrátili jsme se do Beslanu, abychom vyhledali některé z obětí, které během zvěrstva ve škole unikly smrti

We went back to Beslan to find some of the victims who cheated death in the classroom atrocity


Přesně deset let po děsivém obsazení školy v Beslanu, při kterém zahynulo 334 lidí včetně 186 dětí, varovali včera večer přeživší hrdinové před novou apokalypsou na Ukrajině.

Exactly a decade after the appalling Beslan school siege in which 334 perished, including 186 children, the heroic survivors warned last night of a new apocalypse in Ukraine.


Když 1. září 2004, na začátku nového školního roku, zajali a zavraždili fanatičtí teroristé děti a rodiče, vypadalo to jako nejhlubší dno pekla.

When fanatic Islamic terrorists kidnapped and killed children and parents on 1 September 2004, at the start of a new term, it seemed like the nadir of all evil.


Odpor nad tragédií spojil východ a západ, což v tomto katastrofálním neštěstí vedlo k jednání a budoucnosti.

The tragedy united east and west in revulsion, which amazingly then turned to action and hope for the future in the direst misery.


Po deseti letech jsme se do Beslanu v jižním Rusku vrátili, abychom vyhledali některé z obětí, které během zvěrstva ve škole unikly smrti.

Ten years on, we went back to Beslan in southern Russia to find some of the victims who cheated death in the classroom atrocity.


Našli jsme úžasné mladé lidi, kteří vzdorovali neštěstí, i když vzpomínka na peklo způsobené teroristy v nich bude žít dál.

We discovered amazing young people, who have defied adversity, though the memory of this terrorist hell will live with them forever.


Aby válka, která nyní ničí Ukrajinu - a ve které děti jako byli oni umírají - už skončila.

That the war now scarring Ukraine - in which children like them are dying - will now stop.


Dívka pokoušející se vlézt zpátky do zničené školní tělocvičny

The girl pictured trying to climb back inside the blitzed school gym


Byla zachycena předním ruským fotografem Dimitrijem Beliakovem, jak se pouze ve spodním prádle snaží vlézt zpátky do rozbombardované školní tělocvičny poté, co v ní explodovala bomba.

She was famously snapped by top Russian photographer Dmitry Beliakov wearing only her underwear as tried to climb back inside the blitzed school gym after a mine exploded.


Zmatená Aida zoufale hledala svou matku Larissu, které je nyní čtyřicet.

Bewildered, Aida was desperately searching for her mother, Larissa, now 40.


Panovaly obavy, že obě jsou mrtvé, ale ve skutečnosti přežily.

Both were feared dead, but in fact they survived.


„Nějaká žena mi řekla, ať utíkám a zachráním si život, ale nemohla jsem,“ řekla tenkrát Aida.

'A woman told me to run for my life but I couldn't,' said Aida at the time.


Vstala jsem a vlezla zpátky, abych našla maminku.

I got up and climbed back in to look for my mum.


Po několika operacích si myslela, že se už plně uzdravila, ale včera řekla: „Před třemi měsíci se bolesti vrátily.

After a series of surgeries, she thought she had totally recovered but said yesterday: 'Three months ago, the pain came back.


Bojím se, že budu muset na další operaci.


Some shrapnel pieces are still in my knee.


Jejím cílem je stát se zubařkou, aby mohla pomáhat lidem tak, jako lékaři pomohli jí.

Her aim now is to become a dentist, to help people as she has been aided by medics.


„Tahle tragédie mi změnila život, ale rozhodně ho nezničila,“ řekla odhodlaně.

'This tragedy changed my life but it surely did not break it,' she said defiantly.


„Prostě se mi to stalo a to se nedá změnit.

'It happened to me and you can't change this fact.


Jednou ročně chodím do tělocvičny, abych si připomněla ty, kteří tam zůstali.

Once a year I always go to the gym to recall those who remained there.


Jinak se o tom snažíme s přáteli nemluvit.

My friends and I try not to talk about it on other days.


Moji nejlepší kamarádku a budoucí spolužačku ze třídy Džeru Gapoevu tam zabili.

My best friend and my classmate-to-be Dzera Gapoeva was killed there.


Jako malé jsme si spolu hrály a představovaly jsme si, jak spolu budeme chodit do školy.

We played together when we were small and dreamed of going to school together.


„Nechci se vdát, dokud nedokončím školu a nezačnu kariéru.

'I don't want to marry until I finish my studies and start my career.


Říká, že na zajetí nezapomněla, ale vzpomínky každým rokem trochu blednou.

She says the siege remains with her though memories fade a little each year.


Jsem ráda, že tolik lidí na celém světě si pořád pamatuje, co se stalo, a jsme moc vděční za pomoc, kterou jsme dostali z Británie a z dalších zemí.

I am pleased that many people in the world still remember our troubles and we are so grateful for the help we got from people in Britain and everywhere.


Když se na internetu dívám na svoji fotku, jak lezu školním oknem, říkám si, že spousta lidí ji uvidí poprvé, pochopí tu katastrofu a zabrání tomu, aby se opakovala.

When I see online the photograph of me climbing into the school window, I think that many people will see it for the first time, understand about our disaster, and stop this from happening any more.


Chlapec, který unikl deštěm kulek a věřil, že jeho matka je mrtvá

The boy who fled through a hail of bullets believing his mother to be dead


Byl to jeho první školní den (v Rusku děti školu začínají v sedmi letech) a přežil třídenní obléhání školy v objetí své matky Tamary.

He was on his first day at school (Russians start school aged 7) and survived the three day siege hugging his mum Tamara.


V té době sedmiletý řekl: „Mamka mi řekla, že kdyby nastala exploze, mám si lehnout na zem a držet ji za ruku.“

Then seven he said: 'Mummy told me to lie down if there was an explosion and hold her hand.'


After one explosion he thought she was dying.


Bál se, že je mrtvá, utíkal a cestou uviděl plačící batole, popadl dítě za ruku a utíkali sprškou kulek.

Fearing she was dead, he fled and on his way he saw a crying toddler, grabbed the child by the hand, and fled through a hail of bullets.


Jeho otec Vladimir, který ho venku chytil, řekl: „Damir mi řekl, že jeho matka je mrtvá.“

His dad Vladimir, who scooped up his son outside, said: 'Damir told me his mother had died.


Ve skutečnosti se Tamara dopotácela na svobodu a ležela v nemocnici se zraněnou nohou a naopak si myslela, že její syn zemřel.

In fact, Tamara had stumbled free and was in hospital with leg wounds, in turn believing her son had perished.


Poté, co se znova setkali, řekla: „Plakala jsem štěstím.

After their reunion she said: 'I wept with joy.


Damir poté odletěl do Londýna (podle zaniklých novin News of the World), kde byl tehdejším premiérem Tony Blairem a jeho ženou Cherie prohlášen vítězem Bernardo's Children.

Damir was later flown to London (by the now defunct News of the World newspaper) to be crowned a Barnardo's Children's Champion by then premier Tony Blair and wife wife Cherie.


„Ta hrůza se každý den vrací, ale přál bych si, abych na to mohl přestat myslet,“ řekl včera.

'This horror comes back to you every day, but I wish I could stop recalling it,' he said yesterday.


Still I can say that in my mind it is fading.


Pamatuju si, že hned potom jsem zahodil všechny svoje pistole na hraní.

I remember right afterwards, I threw away all my toy guns.


Dneska ale můžu hrát počítačové hry, ve kterých se střílí, a nemám s tím problém.

But now I can play computer games with shooting and it is not a problem for me.


„Nebojím se jít zpátky do tělocvičny, ale nemyslím na sebe.

'I'm not scared to go back in the gym but I don't think about myself.


Vzpomínám na děti, se kterými jsem si hrál na dvoře a které se ven nedostaly.

I remember those kids I used to play with in the yard who never got out.


Nikdy neřekneme, že je zabili nebo že zemřely.


Na výlet do Londýna si pamatuju dobře, hlavně na to, jak jsem si v hračkářství mohl vybrat cokoliv jsem chtěl, a jak jsem jel kabrioletem.

I remember my trip to London so well, specially the toy shop where I was allowed to pick anything I wanted, and riding in an open top car.


Teď se ale obává o místa jako je Ukrajina, kde kvůli válce trpí stejně jako trpěl on a jeho přátelé.

But now he fears for places like Ukraine where wars cause the kind of misery he and his friends suffered.


Ta hrůza se každý den vrací, ale přál bych si, abych na to mohl přestat myslet

This horror comes back to you every day, but I wish I could stop recalling it


„Je mi hrozně líto každého, kdo si takovou hrůzou musí projít,“ říká Damir, který se minulý týden zúčastnil dobrovolnické činnosti v klášteře.

'I feel so sorry for all those who suffer from these horrors,' said Damir, who was last week doing voluntary work at a nunnery.


Jednou chci pracovat u policie a doufám, že mě příští rok přijmou na akademii.

I want to serve in the police one day and hope they enrol me to the training academy next year.


Jeho matka Tamara, 48, říká: „Zabili 37 dětí z našeho sousedství, dokážete si to představit?

His mother Tamara, 48, said: '37 kids were killed in our neighbourhood, can you imagine?


Pamatuju si na to ticho hned po útoku. Nikde nebyly žádné děti, které by tady křičely a běhaly, a to ticho trvalo několik měsíců.

I remember terrible silence right after the siege, there were just no children to shout and run around, and that silence lasted for many months.


Živě si pamatuje na cestu s Damirem do Londýna.

She vividly recalls her trip with Damir to London.


Když jsem náš příběh v Londýně vyprávěla, lidé plakali.

People in London were crying when I told our story.


Pak jsem si uvědomila, jak lidi na druhé straně světa dokáží pochopit naše pocity a jak umí vyjádřit svou podporu.

I realised then how folk on the other side of the world can understand our feelings, can show their support.


Byla vděčná Cherie Blairové a její nadaci za udělenou cenu a za možnost jet na podzim 2004 do Londýna.

She was grateful to 'Cherie Blair and her foundation for that award and the opportunity to go to London in autumn 2004.


Přeju si, abych mohla Cherie zavolat a osobně říct, že i když je to už deset let, pořád si pamatuju na setkání s ní a jejím manželem v Londýně a jak mně a Damirovi pomohli.

I wish I could call Cherie and just say it myself that 10 years have gone but I still remember meeting her and her husband in London, and how that helped Damir and me.


Vzpomínám si, jak měl Damir chuť na boršč, a tak obvolali všechny ruské restaurace.

I remember when Damir wanted to eat borsch soup, they called all the local Russian restaurants.


Taky si pamatuju, jak si v restauraci hrál s číšníky, Damir na ně střílel z vodní pistole a oni utíkali a hráli si s ním.

I remember how he was playing with waiters in a restaurant, Damir was shooting at them from his water pistol and they ran away and played with him.


And we were just one month away from our horror then.


Byla jsem překvapená, jak se s námi Britové chtěli podělit o naši bolest a jak nás podporovali.

I was amazed that the British people were so ready to share our pain and to support us.


Řekla: „Pořád si myslím, že svět se za těch deset let nezměnil k lepšímu.

She said: 'I keep thinking this world did not get better within these 10 years.


Teď je válka na Ukrajině, každý den umírají lidé a myslím, že bylo a ještě bude zabito i hodně dětí.

Now in Ukraine the war goes on, people are dying every day, and I believe many children were killed and will be killed.


They are just the same children, like ours.


Myslím, že pro hodně lidí je válka jenom něco ve zprávách, které si poslechnou, když se nudí nebo zatímco dělají něco jiného.

I think for many people the war is a news report they listen to when they are bored or busy with something else.


Já vím, co ti lidé prožívají, co je to za hrůzu.

I just know what those people feel, the horror of it.


Nic se nezměnilo, lidé se pořád chtějí navzájem vraždit, je to tak smutné.

Nothing has changed, people still want to kill each other and it is so sad.


Damir vyrostl a je z něj milý a tichý kluk, není vůbec agresivní nebo vzteklý.

Damir grew up and became a very gentle and calm boy, he is not at all aggressive or angry.


Například netouží po pomstě, tohle ho vůbec nezajímá.

He is not seeking revenge for example, he is not preoccupied with this past horror.


Vím, že na to nerad vzpomíná, ale má hodně blízko k šesti spolužákům a čas od času chodí do tělocvičny a zapalují tam svíčky.

I know that he does not like to recall it but he is very close with six classmates and they go to the gym from time to time and light candles there.


Když byl menší, měl s tím problémy - vzpomínám si, jak si někdy lehl na gauč s obličejem odvráceným od nás a někdy tak ležel hodiny.

When he was smaller he suffered from it - I remember he used to lie down on the sofa with his face turned away from us, for hours at a time.


Taky si pamatuju, že vyhodil všechny svoje pistole nebo jiné zbraně na hraní. Damirovi je dneska 17, je vyšší než já, hezký, chytrý a zdravý.

I also remember how he threw away all his guns and other army-type toys.Damir is 17 now, taller than me, nice looking, clever and healthy.


Stěží můžu uvěřit, že jsem si několik hodin byla jistá, že je mrtvý a že už ho nikdy neuvidím.

I can hardly believe that for some hours I was so sure he was dead and I'd never see him again.


Když jsem se po explozi vzpamatovala a zvedla se na nohy, podívala jsem se kolem a uviděla to peklo, všude ležely kusy lidských těl.

When I managed to recover after the explosion and got on my feet I looked around, I saw the hell around me, when body parts were lying everywhere.


Byla jsem si naprosto jistá, že můj chlapeček neměl tohle peklo šanci přežít.

I was absolutely sure that there was no way my little boy could have survived in this hell.


„Pamatuju si, jak jsem křičela ‚Damire, utíkej, utíkej!‘, ale byla jsem přesvědčená, že mě neslyšel.

'I remember I was shouting to him 'Damir, run, run away' but again I was so sure he had not heard me.


Takže náš život jde na rozdíl od jiných dál.

So life goes on for us unlike for so many.


Chlapec, jehož pořízená fotka po útoku se stala symbolem hrůz v Beslanu

The boy whose shocking image after the siege came to define the horror of Beslan


Útěcha: Přeživší z Beslanu Grigorij Ilyin se svou matkou Fatimou po útoku v roce 2004, napravo Grigorij dnes

Comfort: Beslan survivor Georgy Ilyin with his mum Fatima after the siege in 2004, while on the right is Georgy today


Když utíkal o život poté, co čečenský terorista zastřelil jeho spolužáky, byl do jeho zakrváceného obličeje vrytý strach.

His bloodstained face was etched with fear as he ran for his life as Chechen terrorists gunned down his classmates.


Jeho fotka byla jedním z nejvíce šokujících symbolů zvěrstva v Beslanu.

His picture was one of the most shocking symbols of the barbarity at Beslan.


Jeho matka Fatima, 54, lékařka, ho jeho první den vysadila u školy a spěchala odvézt svého staršího syna Vladimira na univerzitu.

His mother Fatima, 54, a senior GP, had dropped him for his first day at school before rushing to take her elder son Vladimir to university.


„Odjela jsem dvě minuty předtím, než teroristé vtrhly na dvůr, takže můj chlapeček tam tři dny zůstal sám,“ vzpomínala.

'I left two minutes before the terrorists rushed into the yard, so my little boy was left there alone for three days of horror,' she recalled.


Ne úplně sám, protože jsme tam měli příbuzné, ale všichni tam zemřeli.

Not completely alone, we had a family of relatives there but all of them were killed.


Jak se to datum blíží, je pořád těžší o tom přemýšlet a mluvit.

The closer this date is, the harder it is to think and talk about it.


Neuplyne ani jediný den, abychom na tu tragédii nevzpomínali.

There is no single day when we do not recall this tragedy.


Nepřipadá nám, že se to stalo už dávno, mám pocit, že to bylo včera, některé okamžiky se mi pořád vrací.

We do not feel it was long ago, I think it happened yesterday, some scenes from those days come to my mind all the time.


Stále se vracející vzpomínky: Fotka Grigorije (vlevo) byla jedním z nejvíce šokujících obrázků útoku a byla zvěčněna jako socha (vpravo)

Haunting: The image of Georgy (left) was one of the most shocking of the attack and has been immortalised in a statue (right)


Vzpomínám si, jak se ten den Grigorij hrozně těšil do školy, říkal, že chce obejmout svoji učitelku.

I remember Georgy so much wanted to go to school on that day, he said he wanted to hug his teacher.


Že je živý, jsem se dozvěděla, když jsem ho viděla v televizi.

I only got to know he was alive when I saw him TV.


V San Marinu je dokonce socha plačícího Grigorije.

And now there is even a statue to crying Georgy in San Marino.


Grigorij se na tu fotku dívá nerad a doma ji máme schovanou v knihovničce.

Georgy does not like to look at this picture and it is hidden it in the bookcase in our home.


Chápu to, ale taky si myslím, že díky tomu obrázku lidé na celém světě vědí, jakou bolest cítíme.

I understand, but I also think that thanks to this picture people from all over the world feel our pain.


Dnes Grigorij říká: „Důležité je, aby se tohle už neopakovalo.

Georgy says now: 'It's important this can never happen again.


Podobné tragédie se pořád vyšetřují, ale pravdu nikdo nikdy nezjistí.

People keep investigating such tragedies and never know the truth.


Teď vyšetřují tu havárii boeingu na Ukrajině.

Now they are investigating this Boeing crash in Ukraine.


This world is moving to something very bad.


„Nechápu, proč se to děje, protože když se lidí zeptáte, tak válku nikdo nechce, tak jak je to možné?

'I can't understand how it happens, because if you ask people, no-one wants a war, so how does it happen?


Abychom aspoň trochu zapomněli, potřebuje desítky let.

We need dozens of years to pass in order to forget it a little.


Mělo to vliv na moje zdraví, pořád to cítím.

It affected my health and I still feel it.


Tři nebo čtyři roky jsem měl kvůli útoku noční můry, ale pak se to zlepšilo.

For about three or four years I had some nightmares because of the siege but then it got better.


Když jsem se pak v roce 2004 vrátil do školy, každý den jsem byl vyděšený.

I got back to school later in 2004, I was very scared every day.


Myslel jsem na svoje přátele a spolužáky, které zabili.

I was thinking about my friends and classmates who were killed.


Proto, když se blíží 1. září, chodím do tělocvičny.

This is why I keep going to the gym as each 1 September approaches.


I want to pay tribute to my old childhood friends.


Je pro mě těžké do té tělocvičny vstoupit, ale musím.

It is hard for me to go inside the gym but I must do it.


Necítím se jako oběť, tenhle příběh je minulostí.

I do not feel myself a victim, this story is the part of my past now.


I will not forget it but I do not feel sorry for myself.


Letos jsem dokončil školu a začal studovat medicínu na univerzitě ve Vladikavkazu.

I finished school this year entered a medical university in Vladikavkaz.


Chtěl jsem být voják, ale kvůli zdraví jsem nemohl.

I wanted to be a military man, but my health did not let me.


Chtěl jsem bojovat za svou zemi, ale nepůjde to.

I wanted to fight for my country but it will not happen.


Chlapec, který přežil, přestože ho drželi u nohou vraždícího teroristy

The boy who survived despite having been trapped at the feet of a murderous terrorist


Zázrak: Gregorij Farniyev byl během útoku držen u nohou vraždícího teroristy, přesto však dokázal přežít

Miraculous: Georgy Farniyev was trapped at the foot of a murderous terrorist during the siege but still managed to survive


Když byl útok v plném proudu, byl zachycen uvězněný v tělocvičně, jak sedí vedle bomby u nohou vraždícího teroristy.

As the siege was underway, he was pictured trapped inside the gym, sitting next to a bomb at the foot of a murderous terrorist.


It is truly a miracle he was not killed.


„Připadá nám to, jako kdyby to bylo včera,“ řekl Gregorij, který se chtěl stát agentem Federální služby bezpečnosti, ale kvůli zraněním, která utrpěl během útoku, nemohl.

'We feel as if it was just yesterday,' said Georgy, who wanted to train as an intelligence officer in the FSB, but was unable to because of damage to his health in the siege.


Pořád je to se mnou, není to něco, co jsem hodil za hlavu.

It is still with me, this is not something I left behind.


Teď už jsem starší a říká se, že děti se se špatnými zážitky dokáží vypořádat líp - musím říct, že to není pravda.

I am older now and people use to say children easily cope with bad experience - I must say this is not true.


„V roce 2006 jsem chodil k psychologovi a bylo mi pak trochu líp, ale nemůžu zapomenout.

'In 2006 I worked with psychologists and I did feel a bit better afterwards but I can't forget it.


V roce 2005 - rok nato - to bylo poprvé a naposledy, co jsem do tělocvičny znova vstoupil.

2005 - the year after - was the first and the last time when I went inside the gym again.


Už tam nikdy znova nepůjdu a nechtějte po mně prosím, abych vám ukázal, kde na tom dobře známém obrázku sedím.

I would never ever go there again and please don't ask me to show where I sat in that well-known picture.


Přeživší: Gregorij Farniev dnes, na notebooku se svou fotografií pořízenou v nemocnici po útoku

Survivor: Georgy Farniev pictured today, with a photograph of him in hospital follwoing the siege on his laptop


Ta bolest je obrovská a nesu si ji s sebou každý den.

My pain is enormous and I carry it with me every day.


Přátelé vědí, že o tom nerad přemýšlím nebo mluvím a nikdy se mě na školu neptají.

My friends know that I do not like to think or discuss it and they never asked me about the school.


Co se týče fyzického zdraví, jsem v pořádku.

In terms of physical condition I am well.


Musím být opatrný na svoje koleno, které jsem si poranil, ale už chodím normálně.

I should be careful with my knee which was injured but I walk fine now.


Ale i tak jsem kvůli zdraví nemohl nastoupit a studovat na akademii FBS v Petrohradu, jak jsem chtěl.

Still my health did not let me go and study in FSB secret service academy in St Petersburg as I wanted.


Poslal jsem jim svoje dokumenty včetně lékařských zpráv a odpověděli mi, že to není možné.

I sent my documents, including medical papers, and they replied it was not possible.


Mojí další zálibou jsou zvířata, tak jsem nastoupil na veterinu.

My second passion was animals, so I went to the veterinary institute.


Učí se, jak léčit všechna zvířata od „koček po krávy“.

He is learning to treat all animals 'from cats to cows'.


Řekl: „Vím, že svým dětem o tom nikdy vykládat nebudu.

He said: 'I know I would never tell my children about my experience.


Není to něco, o čem by děti měly vědět a už vůbec ne něco, co by měly zažít.

This is not something children should know about, and of course not something they should experience.


Jeho matka Marina, 42, uvedla: „Ta bolest tady bude pořád.

His mother Marina, 42, said: 'This pain never leaves me.


Je uvnitř a zhoršuje se s blížícím se výročím.

It is in my soul, worse when the anniversary gets close.


I will go and attend ceremonies being held to mark it.


Musí to být pro něj ještě silnější, protože tam na rozdíl ode mě byl.

It must be even stronger for him because he was there and I was not.


Já jsem na něj čekala doma a nemohla jsem mu pomoct.

I was waiting for him at home, not able to help.


Jsem bohu tak vděčná, že mi ho vrátil. Tady v Beslanu jsou stopy všude.

I am so grateful to God that he was returned to me.Here in Beslan the imprint is on everyone.


Gregorij je dneska dospělý, ale tu hrůzu si nese dál.

Georgy is an adult now but that horror is still with him.


Je těžké přijmout, když se vám stane něco tak strašně nespravedlivého.

It is hard to accept it when something so terribly unfair happens to you.


Je to kluk, má rád sport, ale nemůže ho dělat kvůli svému koleni.

He is a boy, he likes sports but he can't take part because of his knee.


Podstoupil několik operací, může chodit, ale nemůže cvičit.

He had several surgeries, he walks but cannot exercise.


Řekla bych, že tak z 50% už ten děs překonal, ale překonat to úplně a zapomenout nejde.

I would say he 50% overcame this horror, but one can never completely overcome and forget it.


Tahle strašná zkušenost s námi bude pořád.

This horrible experience will stay with us.


Během útoku zabili hodně našich přátel a sousedů a to bolest jenom zhoršuje.

Many friends and neighbours were killed in the siege, and it only adds to my pain.


Ztratila jsem hodně lidí, které jsem měla ráda a kteří mi byli blízcí.

I lost many people I knew well and they were dear for me.


Můj syn je se mnou a to je ten největší dar, jaký mi bůh mohl dát, ale bolí mě ztráta zabitých.

My son is with me and this is the greatest gift God could do for me but my heart aches about those killed.


Znám rodiny, ve kterých se narodily další děti, ale také vdovy, které už se znova nevdaly.

I know families where new children were born, but also widows who never married again.


Je těžké přijmout, že život jde dál, i když nechcete.

It is hard to accept that life goes on, even if you do not want it.


Nikdy nezapomenu, jak mi srdce málem vyskočilo z hrudníku, když jsem ho uviděla v nemocnici.

I will never forget my heart jumping out of my chest at the moment I saw him in hospital.


Teď pozoruju, co se na světě děje - války na jiných místech.

Now I look at what is going on in the world - wars in different regions.


Válka se teď blíží k naší zemi, čemuž můžu stěží uvěřit.

The war is very close to our country now and I can hardly believe it.


V minulosti jsme byli jedna spřátelená země, tak jak jsme se dostali k tomu, že spolu teď bojujeme?

We used to be one friendly country in the past, how did it happen that we are fighting now?


Lidé a děti trpí, jsem si jistá, že mnoho dětí na Ukrajině bylo a ještě bude zabito.

People and children are suffering, I am sure many children were already killed in Ukraine and many will be killed.


Kdybychom tak mohli všechny ty rebely sebrat a zahodit je - jak nejdál to půjde.

If we could only grab all the rebels and throw them away - as far away as possible.


Dítě, které odneslo do bezpečí speciální komando

The baby who was carried poignantly to safety by a special forces commando


Zachráněna: Alyonu Tskaevu nese do bezpeční ruské speciální komando (vlevo).

Saved: Alyona Tskaeva is carried to safety by a Russian special forces commando (left).


Nyní je jí deset (vpravo) a na tragédii si vůbec nevzpomíná

She is now ten (right) and has no memory at all of the atrocity


Svět v roce 2004 zalapal po dechu, když malou Alyonu vynesl v náručí z beslanského zajetí ruský policista.

The world gasped in 2004 when baby Alyona was carried out of the Beslan siege cradled in the arms of a Russian policeman.


Teroristé ji propustili, v zajetí ve školní tělocvičně si však ponechali její třicetiletou matku, desetiletou sestru Kristinu a bratra Makhara.

Terrorists let her go but cruelly kept her 30 year old mother, ten year old older sister Kristina, and brother Makhar in the school gym.


Makhar, kterému v tu dobu byly tři roky, unikl, Alyonina matka a sestra však při masakru zemřeli.

Makhar, then three, escaped, but Alyona's mother and sister died in the murderous carnage.


Její bratr Ruslan se znovu oženil a se svou novou ženou Světlanou mají holčičku, kterou po mrtvé dceři pojmenovali Kristina.

Her father Ruslan has since remarried and with his new wife Svetlana he has a baby girl, who he named Kristina after the daughter he lost.


Sousedé říkají, že Alyona, které je nyní deset, si na útok vůbec nevzpomíná a vyrostla z ní bystrá a šťastná holčička.

Alyona, now ten, has no memory of the siege and has blossomed into a bright and happy girl, say neighbours.


Blízký přítel prohlásil, že „je to velká šťastná rodina a Alyona a Makhar jsou skvělé děti.“

'They are a big happy family now and Alyona and Makhar are both great kids,' said a close friend.


Ruslan je výborný otec a chce děti udržet daleko od vzpomínek, které desáté výročí připomíná.

Ruslan is a fantastic dad and wants to get them away from all the memories as the tenth anniversary is marked.


Muž obviněn ze sražení dívky na přechodu na znamení v obci Fife

Man accused of knocking down girl on Fife pelican crossing


Osmasedmdesátiletý muž před soudem za to, že na přechodu na znamení v obci Fife srazil tříletou dívku.

A 78-year-old man is to stand trial accused of running over a three-year-old girl on a pelican crossing in Fife.


Gordon Stewart údajně dívku srazil na přechodu v Pittenween v East Neuk.

Gordon Stewart is alleged to have knocked down the girl on a crossing in Pittenween in East Neuk.


Žalobci tvrdí, že Stewart neřídil své Audi Q3 s dostatečným ohledem a pozorností a dívku zranil.

Prosecutors said Mr Stewart drove his Audi Q3 without due care and attention and knocked the girl down to her injury.


Stewart (78) z Anstrutheru obvinění u soudu v Dundee popřel.

Stewart, 78, from Anstruther, denied the charge at Dundee Sheriff Court.


Soudce Charles Macnair stanovil datum stání na leden.

Sheriff Charles Macnair QC set a trial date in January.


4 tipy, jak pod vodou pořídit lepší fotky a videa

4 tips for better underwater photos and video


Pokud se zajímáte o focení nebo natáčení pod vodou, máte k dispozici velký výběr vybavení.

If you're interested in shooting photos or video underwater, you have a variety of equipment choices.


Nejlevnější možností je kompakt jako například Nikon Coolpix AW120 nebo outdoorová kamera typu GoPro Hero3+ Silver Edition, které stojí okolo 300 dolarů.

The cheapest option is a waterproof point-and-shoot, such as the Nikon Coolpix AW120 or an action cam, such as the GoPro Hero3+ Silver Edition, which both go for around $300.


Tyhle fotky jsem pořídil na rodinné oslavě několika foťáky, všechny stály méně než 350 dolarů.

I shot these photos at a family party using several cameras, all priced under $350.


Je jedno, jaké vybavení používáte, ale pro dosažení nejlepších výsledků platí několik pravidel.

No matter what gear you use, a few rules apply for getting the best results.


I když máte vodotěsný fotoaparát, ujistěte se, že baterie a další části jsou pevně uzavřené.

Even if you have a waterproof camera, make sure that the camera's battery and other compartments are tightly closed.


Dále nastavte fotoaparát podle toho, jaký typ fotek nebo videí budete pořizovat.

Also, set your camera to match the type of photos or video you'll be shooting.


Některé fotoaparáty a videokamery mají scénický nebo natáčecí režim, který expozici optimalizuje na tmavé prostředí pod vodou.

Some cameras and camcorders have scene or shooting modes that will optimize the exposure for dim undersea settings.


A než se do toho pustíte, zjistěte si, jak hluboko se můžete se svým vybavením ponořit.

And before you jump in, know how deep your equipment can go.


Některé fotoaparáty jsou určeny jen do 5 stop, další do 50 až 60.

Some cameras are rated to only 5 feet, others to 50 or 60 feet.


Přečtěte si našeho průvodce nákupem a hodnocení digitálních kamer v běžném i vodotěsném provedení.

Check out our buying guide and Ratings for digital cameras for both conventional and waterproof models.


Dělejte vždy několik snímků - hodně z nich nevyjde.

Take multiple shots - because many of them won't work.


Kompaktní fotoaparáty mají LCD, které vám pomůže s kompozicí fotek, ale outdoorové ho nemají.

Point-and-shoot cameras have LCDs to help you compose photos, while action cams generally don't.


I když LCD máte, pod vodou bude špatně vidět a kompozice záběru bude nepředvidatelná.

Even if you have an LCD, it's going to hard to see it underwater, and composing your shot will be a hit-or-miss process.


Pokud má fotoaparát bracketingový režim, který dělá série snímků s mírně odlišným rozptylem expozice, využijte toho.

Also, if your camera has a bracket mode, which shoots a burst of shots at slightly different exposure settings, take advantage of it.


Light falls off dramatically the deeper you dive underwater.


Pokud je to možné, držte se při focení v bazénu, jezeře nebo moři blízko hladiny.

If possible, stay close to the surface when you shoot in a pool, a lake or the ocean.


To vám také umožní zachytit na fotkách víc světla - čím hlouběji se potopíte, tím méně barev uvidíte.

This will also allow you to capture more color in your photos; the deeper you go, the less color you'll see.


Dostaňte se blízko k fotografovanému objektu.


To je výborná rada, pokud fotíte na souši, ale pod vodou je ještě důležitější kvůli tlumenějšímu světlu.

This is great advice for shooting on dry land, but it is even more important underwater because of the dim lighting conditions.


Je to obzvlášť důležité, pokud natáčíte s outdoorovou kamerou: Taková zařízení mají obvykle pevný a široký úhel čočky, což znamená, že pokud chcete zaplnit fotorámeček, musíte se k objektům víc přiblížit.

It's particularly important if you're shooting with an action cam: These devices often have a fixed, wide angle lens, which means you have to get closer to your subjects if you want them to fill the picture frame.


Andrew Lawson byl člověk, jehož síla osobnosti dokázala měnit věci dokonce i v tak obrovské organizaci jako NHS.

Andrew Lawson was the kind of man whose force of personality could shake things up, even in a gargantuan organisation like the NHS.


Jako anesteziolog svou kariéru zasvětil tomu, aby nemocným ulevoval od bolesti způsobené nemocí i léčbou.

A consultant anaesthetist, he devoted his career to sparing the sick both the agonies of illness and the torments of treatment.


Jeho žena vzpomíná, že jeden z lidí, kteří vyhledali jeho pomoc, byl důstojník MI6, který musel žít s následky mučení, které ho zmrzačilo.

Among those who sought him out, his wife remembers, was an MI6 officer who had to live with the crippling after-effects of torture.


Lawson pochopil, že zatímco lékaři se soustředí na diagnózy a nemoci, léčené pacienty v drtivé většině zajímá úplně něco jiného: bolest.

Lawson understood that while doctors are captivated by diagnoses and diseases, those being treated are overwhelmingly concerned with something else entirely: pain.


Jednoho dne v roce 2007 to však byl on, kdo začal trpět.

One day in 2007, however, he was the one who began to suffer.


„Necítím se ve své kůži,“ napsal v květnu toho roku.

"I have not felt myself," he wrote in May that year.


I've had difficulty in energising myself.


Potýkal se s příznaky chřipky a zjistil, že je netrpělivý a svou ženu Juliet zahrnuje výčitkami.

Struggling with flu-like symptoms, he found himself impatiently berating his wife, Juliet.


Poznamenal si: „Chci, aby se všechno dělo spíš dřív než později.“

"I want everything to happen sooner rather than later," he noted.


Když Juliet na týden odjela na služební cestu, Lawson byl nezvykle a nevysvětlitelně rozrušený.

When Juliet went away on business for a week, Lawson found himself unusually, and unaccountably, upset.


He got a colleague to perform a chest X-ray.


Jednom dva týdny předtím lyžoval ve francouzských Alpách.

Just two weeks earlier he had been skiing in the French Alps.


Měl mezoteliom, nevyléčitelný nádor, který postihuje pohrudnici nebo-li výstelku plic.

He had mesothelioma, an incurable cancer that affects the pleura, or lining of the lung.


U většiny druhů rakoviny je těžké určit, co bylo jejich příčinou.

With most cancers, it is hard to know the exact cause.


Přestože někteří kuřáci dostanou rakovinu plic, ne všichni pacienti s rakovinou plic kouřili.

Though some smokers get lung cancer, for example, not all lung cancer sufferers have smoked.


Téměř ve všech případech je příčinou vystavení azbestu - stavebnímu vláknitému materiálu, který byl dříve označován za „zázračný“, ale dnes se ví, že je smrtelně nebezpečný.

In almost every case, the cause is exposure to asbestos - a fibrous building material once dubbed "miraculous," but now known to be mortally dangerous.


Pro většinu z nás nebylo těžké mezoteliom ignorovat.

For most of us, mesothelioma has been an easy disease to ignore.


Asbestos, after all, is a product of the past.


Nejnebezpečnější typ azbestu se v Británii nepoužívá od 60. let, kdy vstoupil v platnost zákaz používání azbestu v průmyslu.

The most dangerous type of asbestos has not been used in Britain since the 1960s, when a voluntary industry ban came into effect.


I v době, kdy byl azbest používán, s ním do úzkého kontaktu přišly jen určité skupiny lidí, například pokladači izolace, stavbaři, tesaři a dělníci v loděnicích.

Even when it was used, only people in specific industries worked closely with it - pipe laggers, builders, carpenters and shipyard workers, for example.


Toxin používaný v průmyslu v jiné éře se dnes těžko jeví jako důvod k obavám.

An industrial toxin from another era, it hardly seems cause for concern today.


Jak se ukazuje, v Británii dnes vrcholí mezoteliomová epidemie.

Britain, it turns out, is today at the peak of a mesothelioma epidemic.


Počet úmrtí na mezoteliom je zde vyšší než v jakékoliv jiné zemi na světě.

There are more mesothelioma deaths here than in any other country on the planet.


2 500 úmrtí na toto onemocnění ročně je dvakrát více než počet obětí automobilových nehod.

With an annual toll of about 2,500, more than twice as many people die of the disease as die in accidents in motor vehicles.


Počet úmrtí na následky mezoteliomu ročně od roku 1980 a odhadovaná úmrtí v budoucnu ve Velké Británii

Mesothelioma annual deaths since 1980 and projected future deaths in Great Britain


Důvod, proč teprve teď pociťujeme jeho účinky, přestože je použití azbestu již roky nezákonné (všechny druhy azbestu byly nakonec zákonem zakázány v roce 1999), je, že obvykle trvá několik desetiletí, než se mezoteliom rozvine.

The reason that we are feeling its deadly effects now is that, though asbestos use has been illegal for years (all types of asbestos were eventually banned by law in 1999), it usually takes decades for mesothelioma to develop.


Pohroma v podobě mezoteliomu ne netýká jenom veteránů stavebního průmyslu.

And the mesothelioma scourge is not confined to veterans of industrial building jobs.


Azbest byl, a v mnoha případech stále je, přítomný v domovech, ve kterých žijeme, v kancelářích, kde pracujeme, ve školách, kde se učíme, a v obchodech, ve kterých nakupujeme.

Asbestos has been, and in many cases still is, embedded in the homes we live in, the offices we work in, the schools we are educated in, and the stores we shop in.


Mezoteliom tedy nerespektuje sociální vrstvu, bohatství, povolání ani věk.

As a result, mesothelioma is no respecter of class, wealth, occupation, or age.


Privilegované bašty od londýnských obchodních domů po veřejné školy nepředstavují úkryt.

The bastions of privilege, from smart London department stores to public schools, have proved no refuge.


The Houses of Parliament are riddled with asbestos.


Dokonce i nemocnice, ve kterých by nás měli léčit, jsou úložiště tohoto smrtelného karcinogenu.

Even the hospitals that are meant to make us better have been reservoirs of this deadly carcinogen.


Snažil se zjistit, kde mohl přijít do kontaktu s azbestem.

In fact, he struggled to think where he might have come into contact with asbestos.


„Je možné, že hodně azbestu bylo v suterénních chodbách Guy's Hospital, kde jsem strávil šest let na praxi,“ napsal.

"It seems that there may have been a lot of asbestos in the tunnels at Guy's Hospital where I spent six years training," he wrote.


Všichni - studenti, sestry, lékaři a vrátní - chodby používali.

Everybody - students, nurses, doctors and porters - used the tunnels.


Otázkou je, kolik z mých současníků dostane stejnou nemoc?

One wonders how many of my contemporaries will get the same disease?


Bohužel to byla otázka, na kterou dokázal částečně odpovědět.

It was a question to which, sadly, he was able to provide a partial answer.


„Ze čtyř lékařů, kteří byli na praxi v Guy's Hospital a u kterých se poté v minulých pěti letech projevil mezoteliom,“ poznamenal v dopise v roce 2010, „jsem jediný pořád naživu.“

"Of four doctors who trained at Guy's Hospital and who subsequently developed mesothelioma in the past five years," he noted in a letter in 2010, "I am the only one left alive."


Andrew Lawson byl s mezoteliomem diagnostikován, když mu bylo 48.

Andrew Lawson was diagnosed with mesothelioma when he was 48.


Když 17. února tohoto roku zemřel, bylo mu 55.

When he died, on February 17 this year, he was 55.


Přežívat s touto diagnózou tak dlouho není obvyklé.


55 procent lidí diagnostikovaných s mezoteliomem zemře do osmi měsíců od diagnózy.

Fifty per cent of mesothelioma sufferers are dead 8 months after diagnosis.


Nyní tedy můžeme pouze zopakovat Lawsonovu otázku: „Kolik z nás onemocní stejnou nemocí?“

So now we can only echo Lawson's question: "How many of us will get the same disease?"


Podle předního britského odborníka na mezoteliom profesora Juliana Peta nejlepší odhad je, že mezi lety 1970 a 2050, kdy se azbestová epidemie v Británii odehrává, zemře asi 90 000 lidí.

According to Britain's leading expert on mesothelioma, Professor Julian Peto, our best guess is that between 1970 and 2050, when the asbestos epidemic in Britain should have played itself out, some 90,000 people will have died.


Většina z nich v současné době nemá tušení, že zemře tímto způsobem.

Most currently have no idea that they will die this way.


An asbestos mine in Quebec, Canada Alamy


Při zběžném nahlédnutí do spisů z archivů soudů, na které se postižení často obracejí a vyžadují vyrovnání, ukazuje, jak moc se mezoteliomická pohroma rozšířila.

A quick glance at the reports from the courts, where those affected often turn for compensation, shows how far the scourge of mesothelioma has spread.


Například tento červen přiznala společnost Marks & Spencer, že z nedbalosti vystavila azbestu Janice Allenovou.

This June, for example, Marks & Spencer admitted negligently exposing Janice Allen to asbestos.


Pro řetězec pracovala devět let, od roku 1978 do roku1987, kdy dohlížela ve dvou prodejnách na sekci s oblečením - jednou z míst byla vlajková loď společnosti, obchod na Oxford Street.

She worked for the chain for nine years, from 1978 to 1987, supervising clothes sections at two sites - one of which was the flagship store on Oxford Street.


Allenové bylo pouze 18, když pro M&S začala pracovat.

Mrs Allen was only 18 when she started working at M&S.


Dnes má dvě děti, kterým je přes dvacet.


„Předtím, než se to stalo,“ říká, „jsem o mezoteliomu nikdy dřív neslyšela, sotva jsem něco věděla o azbestu.

"Before this happened," she says, "I had never heard of mesothelioma, I barely knew about asbestos.


Nikdy mě ani ve snu nenapadlo, že by se mě mohl nějak týkat.

I never would have dreamed that I would be affected by it.


Není moc lidí, kteří o azbestu něco vědí.


Ve skutečnosti není azbest jedna látka, ale skupina šesti minerálů.

In fact, asbestos describes not one substance but a group of six minerals.


Jméno dostal díky své fibrózní struktuře, která mu dává sílu a ohebnost.

They get their name from the word "asbestiform" - which describes the fibrous structure which endows them with strength and flexibility.


Ze šesti minerálů byly ve stavebnictví používány tři.

Of the six, three have commonly been used in the building trade.


Nejčastěji je dnes v budovách možné nalézt chryzotil, běžně známý jako bílý azbest.

Chrysotile, commonly known as White Asbestos, is by far the most frequently found in buildings today.


Byl používán ve střešních panelech, podlahových dlaždicích, bojlerových těsněních a dokonce v brzdovém obložení.

It was used in roofing panels, floor tiles, pipe insulation, boiler seals, even brake linings in cars.


Není tak smrtelný jako jiné formy azbestu, EU a WHO ho přesto považují za „velké zdravotní riziko“, které může způsobit smrt.

It is less lethal than other forms of asbestos, but it's still considered a "major health hazard" that can kill by the EU and WHO.


Nebezpečnější ale je hnědý azbest (amosit) a modrý azbest (krokydolit).

More dangerous, however, are Brown Asbestos (amosite) and Blue Asbestos (crocidolite).


Británie byla kdysi největším světovým dovozcem hnědého azbestu a odborníci tvrdí, že „existuje přesvědčivý, ale nepřímý důkaz, že to bylo hlavní příčinou neobvykle vysokého výskytu mezoteliomu [ve Spojeném království].“

Britain was once the world's largest importer of Brown Asbestos, and experts suggest that "there is strong but indirect evidence that this was a major cause of the uniquely high mesothelioma rate [in the UK]."


Zaměstnankyně Marsk & Spencer byla azbestu vystavena ve vlajkové prodejně v Oxford Street v Londýně

A Marks & Spencer employee was exposed to asbestos at its flagship store in Oxford Street, London Alamy


Janice Allenová se možná nepovažuje za typickou oběť mezoteliomu, ale práce Juliana Peta poukazuje na to, že její příběh vůbec není neobvyklý.

Janice Allen may not have thought of herself as a typical victim of mesothelioma, but Julian Peto's work suggests that her story is far from uncommon.


Jeho studie pacientů tvrdí, že „podstatná část případů mezoteliomu bez známé expozice azbestu v práci nebo doma byla pravděpodobně způsobena vystavením azbestu v prostředí.“

He has produced a study of sufferers which suggests that "a substantial proportion of mesotheliomas with no known occupational or domestic exposure were probably caused by environmental asbestos exposure."


Značná část této expozice je způsobena „běžným využíváním a zvětráváním“ budov.

Much of that exposure, he says, is due to "normal occupation and weathering" of our buildings.


Zdá se, že nikdo si nemůže být jistý, že je v bezpečí.

No one, it seems, can be sure that they are safe.


Zpráva Goddard Consulting, která zkoumala Westminsterský palác, ukazuje, že ani lidé ve středu vlády nemusí tušit, že jsou možná vystavováni azbestu.

A report from Goddard Consulting, which looked at the Palace of Westminster, shows how people, even in the heart of government, might have been exposed unawares.


V roce 2009 zveřejnil Goddard zprávu, podle které jsou služební výtahy a potrubí za místnostmi parlamentního výboru kontaminovány azbestem, jehož smrtelná vlákna by mohla být porušena něčím tak neškodným jako je „silný proud vzduchu.“

In 2009 Goddard reported that service shafts and piping ducts behind Parliamentary committee rooms were contaminated with asbestos, whose lethal fibres could be disturbed by something as innocuous as "strong currents of air."


Ministři jsou často obviňováni z toho, že se starají jen o své vlastní zájmy, v tomto případě ale může být opak pravdou.

MPs are frequently accused of looking after their own interests, but in this case it seems the opposite may have been true.


Přestože ředitelství služeb Parlamentu trvalo na tom, aby Westminsterský palác dostal „kladné lékařské osvědčení“, počítá se nyní s tím, že bude zapotřebí jednoho milionu liber a několika let práce, aby byl Parlament důkladně prohlédnut, zmodernizovala se elektřina a odstranil azbest, a že po volbách v roce 2015 budou poslanci spíše než na zelených lavicích ve Westminsteru sedět v prostorách Konferenčního centra královny Alžběty II.

While the Parliamentary Works Services Directorate insisted that the Palace of Westminster had been given "a clean bill of health," it is now accepted £1bn of work lasting several years is required to overhaul Parliament, upgrading electrics and removing asbestos, and that after the 2015 general election MPs may sit in the nearby QE2 Conference Centre rather than on the Green Benches at Westminster.


Ve zprávě Goddardu stojí, že „přítomnost azbestu není v souladu s několika předpisy.“

The Goddard report noted that "the presence of asbestos has not been managed in accordance with the various regulations."


Není možné říct, zda tento nesoulad bude stát životy.

It is impossible to know if this mismanagement will cost lives.


Jedna z osob, které nikdy nebyly schopné určit, kdy u nich došlo k expozici azbestu, je Graham Abbott, lékař.

One person who has never been able to pinpoint his exposure to asbestos is Graham Abbott, a GP.


Stejně jako Andrew Lawson má i Abbott (50) podezření, že byl azbestu vystaven při práci v nemocnicích.

Like Andrew Lawson, Abbott, 50, suspects that he was exposed to asbestos while working in hospitals.


„Pracoval jsem v nemocnici, kde byla prokázána přítomnost azbestu,“ říká, „ale ve svém případě to nemůžu prokázat.

"I have worked at a hospital where positive asbestos claims have been made," he says, "But I can't prove it in my case.


Je obtížné pamatovat si všechna místa, kde pracoval, a kdy tam pracoval.

It's so hard to remember all the places one has worked in, and the dates.


Jasně si ale pamatuje na den na začátku prosince 2009, kdy ho zdolalo něco jako zimnice.

What he remembers clearly is the day early in December in 2009 when he was overcome with what felt like a fever.


Bylo mu 45, byl večer a zrovna byl uprostřed operace.

He was 45, and in the middle of a late evening surgery.


I didn't think I was going to be able to drive all the way home.


Protože byl doktor, věděl, že bolest vychází z pohrudnice, výstelky okolo plic.

Being a doctor, Abbott knew that the pain was coming from the pleura, the lining around his lungs.


Ale stejně jako Janice Allenová neměl důvod domnívat se, že se jedná o mezoteliom.

But like Janice Allen, he simply had no reason to suspect mesothelioma.


Zmatení doktoři mu udělali rentgen hrudníku a zavedli mu hrudní katetr, aby mu z plic odstranili tekutinu, kterou poslali na rozbor.

Puzzled doctors gave him chest X-rays, and administered pleural catheters to draw off fluid from the lungs and send it for assessment.


Jeho stav se pomalu zlepšil a vrátil se do práce.

Slowly his health improved and he went back to work.


Čas od času se mu ale symptomy vrátily, často poté, co si zacvičil a zadýchal se.

But from time to time the same symptoms returned, often after he took exercise and was breathing hard.


V roce 2011 přišel na operační sál jeden z Abbottových pacientů s podobnými příznaky a následně u něj byl diagnostikován mezoteliom.

In 2011, one of Abbott's patients arrived at his GP's surgery with similar symptoms to him, and was subsequently diagnosed with mesothelioma.


Ani tehdy si však Abbott nic nespojil se svým vlastním případem.

But even then Abbott didn't make the connection with his own case.


Konec konců, jeho pacient byl o několik desítek let starší a v práci se dostal do přímého kontaktu s azbestem.

After all, his patient was decades older, and had worked directly asbestos.


V září 2011 se Abbottův stav opět zhoršil a jeho lékař zkonzultoval jeho snímky z CT a rentgenu s panelem odborníků.

In September 2011, Abbott's condition worsened again, and his consultant took his CT scans and X-rays to a panel of experts.


V prosinci 2011, přesně dva roky poté, co se Abbott začal cítit špatně, mu byla do prostoru mezi výstelkou hrudní dutiny a výstelkou plic zavedena sonda vybavená kamerou.

In December 2011, exactly two years after Abbott started feeling unwell, a probe, equipped with a camera, was fed into the cavity between the lining of his chest and the lining of his lung.


Abych byl upřímný, moc jsem si s tím nedělal starosti.

I hadn't worried about it too much to be honest.


Ale Rachel, moje žena, si starosti dělala.


Výsledky biopsie dorazily mezi Vánocemi a Novým rokem: „Řekli mi, že je to mezoteliom.“

The result of the biopsy came in the week between Christmas and New Year: "I was told it was mesothelioma."


Graham Abbott: diagnostikován s mezoteliomem

Graham Abbott: diagnosed with mesothelioma


Abbott se začal scházet se sestrami z charitativní organizace Macmillan a jedna mu poradila, aby kontaktoval právníka.

Suddenly Abbott was plunged into meetings with Macmillan nurses, one of whom suggested that he should get in touch with a lawyer.


V tu chvíli si uvědomil rozsah epidemie.

That was when he realised the scale of the epidemic.


„Ukázalo se, že azbest byl hojně používán, především ve velkých veřejných budovách, které mají často azbestovou tepelnou izolaci v potrubí,“ říká.

"It turns out that asbestos was widely used, particularly in big public buildings which quite often had asbestos lagging on the pipes," he says.


U lidí, kteří byli v těchto budovách azbestu vystaveni, se nyní začíná nemoc projevovat.

People who were exposed to asbestos in those buildings are now coming down with the disease.


Mezoteliom se tedy nyní začíná týkat mladších lidí, kteří nemají riziková povolání.

So mesothelioma is now affecting younger people not in the typical professions.


Ty nejnebezpečnější trubky tepelně izolované azbestem se v nemocnicích nacházely v suterénu, bylo tedy nepravděpodobné, že by ohrozily pacienty.

The most dangerous asbestos-lagged pipes in hospitals were below ground level, so patients are unlikely to have been affected.


Ovšem členové personálu, kteří suterénními chodbami přecházeli mezi budovami (jako Andrew Lawson) nebo jedli v suterénních jídelnách (jako často Graham Abbott) zcela jistě do kontaktu s toxickou látkou přišli.

But many staff, walking in pedestrian tunnels to get from one building to another (like Andrew Lawson), or eating in basement canteens (as Graham Abbott frequently did) almost certainly did come into contact with the toxic substance.


Jak se nyní ukazuje, byly několik desítek let po válce nemocnice místem, kde mohli pacientům zachránit život, ale také místem, které mohlo ohrozit život doktorů, kteří je léčili.

For several decades after the war, it turns out, hospitals were potentially life-saving places for patients, but life-threatening places for the doctors who treated them.


Žáci si Bunsenův kahan stavěli na azbestové podložky

Pupils perched their Bunsen burners on asbestos mats


Azbest se často používal v kancelářích, obchodech, knihovnách a radnicích kvůli svým výborným izolačním a nehořlavým vlastnostem.

Asbestos was frequently used in offices, shops, libraries and town halls for its marvellous insulating and flame-retarding properties.


Ve skutečnosti bylo mnoho lidí azbestu vystaveno už ve škole.

In fact many people will have been first exposed to asbestos in the classroom.


Někde si v nesčetných hodinách chemie studenti stavěli Bunsenův kahan na azbestovou podložku.

Up and down the country, in myriad chemistry lessons, pupils have perched their Bunsen burners on asbestos mats.


Vznikly webové stránky zabývající se otázkou azbestu ve školách.

Websites have sprung up to address the issue of asbestos in schools.


Neškodné věci jako podlahové dlaždice nebo střechy přístřešků na nářadí v našich domovech běžně obsahovaly azbest.

Meanwhile, in our homes, items as innocuous as floor tiles or shed roofs have routinely contained asbestos.


„Jedná se o průmyslový jed zabudovaný do velkého množství domů,“ poznamenává Andrew Morgan, právník, který zastupoval Andrewa Lawsona v jeho žalobě proti Guy's Hospital.

"It's an industrial poison built into large amounts of our housing stock," notes Andrew Morgan, the lawyer who represented Andrew Lawson in his case against Guy's Hospital.


V jednom případě proběhl jediný kontakt s azbestem, na který si žena trpící mezoteliomem dokázala vzpomenout, v 70. letech při boření zahradního domku.

In one case the only contact the woman sufferer could think of was pulling down a garden shed in the 1970s.


Takže si dávejte pozor, jak boříte zahradní domek.

So be careful how you pull down the garden shed.


S vědomím, že nemoc je neléčitelná, je dopad diagnózy obrovský.

The impact of diagnosis, knowing that the disease is incurable, is huge.


„Chvíli trvá, než vám to dojde,“ říká Graham Abbott.

"It takes a while to sink in," says Graham Abbott.


Vrátil jsem se do práce a snažil se pokračovat, ale zjistil jsem, že se nemůžu soustředit na to, co dělám.

I went back to work and tried to carry on but realised that I couldn't concentrate on what I was doing.


Pak jsem si uvědomil, že budu muset odejít a vypořádat se sám se sebou.

Then I realised that I would have to leave and sort myself out.


Jedna z nejtěžších věcí byl přechod z pozice lékaře na pozici pacienta.

One of the hardest things was moving from the position of doctor to that of patient.


Jako nesčetné množství pacientů před ním i on si pamatuje, jak se cítil zmatený z množství informací, se kterými se musel vypořádat.

Like countless patients before him, he remembers feeling bewildered by the amount of information to get to grips with.


„Bylo těžké tomu všemu porozumět,“ říká.

"It was hard to take everything in," he says.


„Zeptal jsem se svého lékaře: „Kolik času mi zbývá?“

"I asked my consultant "How long do I have?"


Pamatuju si, jak jsem si říkal: „No, dalších Vánoc se nedožiju.

I remember thinking "Well, I won't see Christmas again.


Mezoteliom je obzvlášť destruktivní, protože samotný mechanismus toho, co nás udržuje při životě - samotné dýchání - je to, co způsobuje rakovinu, která zabíjí.

Mesothelioma is particularly pernicious, because it is the mechanics of how we stay alive - the very act of breathing - that causes the cancer that kills.


Většina případů mezoteliomu je způsobena vystavením azbestu.

Most Mesothelioma cases are caused by exposure to asbestos.


Když se azbest poruší a vlákna se vdechnou, mohou se usadit v pohrudnici, výstelce plic.

When the asbestos is disturbed and the fibres are inhaled, they can become embedded in the pleura, the lining of the lungs.


Azbestová vlákna pohrudnici dráždí a mohou vyvolat mutaci buněk.

Asbestos fibres irritate the pleura and can cause cell mutations.


„Problém představují vdechnutá azbestová vlákna ve tvaru jehliček,“ vysvětluje profesor Tom Treasure, kardiochirurg, který v roce 2001 nastoupil do Guy's Hospital.

"The problem comes from inhaled needle-shaped fibres of asbestos," Professor Tom Treasure, a cardio-thoracic surgeon who moved in 2001 to Guy's Hospital.


Do stejné nemocnice, kde byl Andrew Lawson zřejmě vystaven azbestu a která je paradoxně vedoucím centrem v léčbě mezoteliomu.

The very hospital where Andrew Lawson suspected he was exposed to asbestos is now, ironically, a leading centre in treating mesothelioma.


Treasure Lawsona zná a léčil i další pacienty, kteří byli azbestu vystaveni pravděpodobně během praxe v nemocnici.

Treasure knew Lawson, and treated some others who are likely to have been exposed while training at the hospital.


Jehličky azbestu se dostávají do tkáně plic, říká Treasure, a „samotné dýchání je tlačí na okraj tam, kde se nachází výstelka.

Once the asbestos needles get into the lung tissue, says Treasure, "the act of breathing pushes them on the periphery, which is where the lining is.


Svou povahou je od samého začátku invazivní.

It is by its nature invasive from the very beginning.


Na mezoteliom běžné léčebné možnosti používané u jiných typů rakoviny tolik nezabírají.

The normal options for treating other forms of cancer work less well with mesothelioma.


Žhavě se diskutuje například o účinnosti operace.

The effectiveness of surgery, for example, is hotly debated.


Rakovina „příliš neodpovídá na chemoterapii“, která sice „má nějaký efekt“, ale neléčí.

Meanwhile the cancer "is not very responsive to chemotherapy," which "has an effect" but does not cure.


„Občas se vyskytne někdo, kdo rakovinu plic přežije,“ říká Treasure.

"Every now and again you get long survivors," says Treasure.


Naštěstí někteří pacienti žijí mnohem déle, než se očekávalo.

Happily, some patients do live far, far beyond expectations.


Autor Stephen Jay Gould zemřel 20 let po diagnóze.

The author Stephen Jay Gould died 20 years after diagnosis.


Dva a půl roku od své vlastní diagnózy Graham Abbott stále bojuje.

Two-and-a-half years after his own diagnosis, Graham Abbott is still battling on.


Po zjištění mezoteliomu se Abbott zkontaktoval s Andrew Lawsonem který se, čtyři roky od své diagnózy, stal individuální podporou a poradcem pro stejně postižené lidi.

After contacting mesothelioma Abbott was put in touch with Andrew Lawson, who, four years after his diagnosis, had become a one-man support and advice bureau for fellow sufferers.


Když volali, vesele se představil: „Dobrý den, dovolali jste se na centrálu rakoviny.“

"Hello, Cancer Central," he would announce cheerily when they called.


Nemoc mu diagnostikovali před čtyřmi lety a byl pořád velmi aktivní.

He had been diagnosed 4 years before and was still very active.


Na začátku Abbottovi nabídli šest cyklů chemoterapie, které by trvaly čtyři měsíce, a pravděpodobně by mu život prodloužily jen o měsíc.

Initially, Abbott had been offered six cycles of chemotherapy that would take four months, and likely prolong his life by just one month.


Lawson ale „dokázal věci ukázat v optimističtějším světle.“

Lawson, however, "managed to put a slightly better tint on things."


Poté, co navštívil několik lékařů, se Abbott rozhodl pokračovat v léčbě s profesorem Loic Lang-Lazduskim z oddělení hrudní chirurgie v nemocnici Guy's Hospital.

After seeing several consultants, Abbott decided to pursue his treatment with Prof Loic Lang-Lazdunski, professor in thoracic surgery at Guy's.


„Měl jsem výhodu, že jsem nemusel čekat, až mě k němu pošlou, ale jenom jsem tam zavolal a oni mě prohlídli,“ přiznává Graham.

"We had an advantage in that I didn't have to be referred, I just rang them up and they saw me," Graham admits.


Normální pacient by musel dostat žádanku a museli by mu schválit úhradu.

The average patient would have to get a referral and have funding approved.


Aby se mohli dostat k nejlepší dostupné léčbě, je pro pacienty s mezoteliomem otázka peněz klíčová.

Money is crucial for those with mesothelioma to pursue the best available treatments.


Ale když různé léčby nakonec nevyhnutelně selžou, mnoho pacientů čelí dalším finančním starostem - o budoucnost rodiny, kterou tu zanechají.

But when those treatments eventually, inevitably, fail, many sufferers are faced with another financial worry - about the future of the families they will leave behind.


A proto se obrací na soudy a chtějí kompenzaci.

And so they turn to the courts in pursuit of compensation.


Andrew Lawson kontaktoval Andrew Morgana z Field Fisher Waterhouse LLP.

Andrew Lawson contacted Andrew Morgan, from Field Fisher Waterhouse LLP.


„Od roku 1898 se vědělo, že azbest je zdraví škodlivý,“ říká Morgan.

"It has been known that asbestos is noxious to health since 1898," says Morgan.


V 60. letech se ale zjistilo, že i jeho velmi malé množství může představovat zdravotní riziko.

But what changed in the 1960s is that it was realised that even very low levels could be a risk to health.


That is where company negligence came in.


Andrew Lawson a Guy's Hospital se nakonec vyrovnali, ale podle Morgana to nebylo „plnohodnotné vyrovnání“, protože Lawson nemohl definitivně prokázat, že mezoteliom byl následkem expozice azbestu v Guy's Hospital.

Andrew Lawson and Guy's hospital eventually settled their case, but it was not what Morgan calls a "full-value settlement" since Lawson could not prove definitively that his mesothelioma was down to asbestos exposure at Guy's.


Po vyšetřování případu však mluvčí Guy's Hospital potvrdil, že „azbest v inkriminované suterénní části byl odstraněn v 90. letech.“

After the inquest into his death, a spokesman for Guy's did confirm, however, that "the asbestos in the basement area concerned was removed in the 1990s."


To bylo pro Andrewa Lawsona příliš pozdě.


Svádět expozici smrtelného azbestu na jednu firmu nebo místo výkonu práce - obvykle desítky let poté, co se tak stalo - se pro pacienty s mezoteliomem usilující o kompenzaci ukázalo být obrovským problémem.

In fact, pinning lethal asbestos exposure on one company or place of work - usually decades after the fact - has proved a huge problem for mesothelioma sufferers seeking compensation.


Hodně bývalých pracovišť změnilo majitele nebo zkrachovalo.

Many of their former employers have changed hands or gone out of business.


A ti, kteří se nyní obviněním brání, mají na své straně čas, což jejich žalobci rozhodně ne.

And those defending themselves from claims know they have time on their side, which the claimants certainly do not.


V reakci na tento fakt byla tento rok schválena důležitá nová legislativa, díky které je pro pacienty s mezoteliomem jednodušší domáhat se vyrovnání, i pokud není možné jejich bývalého zaměstnavatele dohledat.

In response, this year has seen major new legislation which makes it easier for those with mesothelioma to claim compensation even if their former employers can no longer be traced.


Zákon vytvořil 350 milionovou finanční rezervu, kterou hradí pojišťovny a která je určena lidem diagnostikovaným po červenci 2012, kteří mohou prokázat, že byli vystaveni azbestu, ale nemají koho žalovat.

The law has created a £350m pot of money, funded by the insurance industry, for those diagnosed after July 2012 who can prove exposure but have no one to sue.


V takovém případě postižení dostanou 80 % z částky, kterou by jim v normálním případě soud přiřkl jako vyrovnání - přibližně 120 000 liber.

In these cases sufferers will be awarded 80 per cent of what a court might have awarded in a normal compensation case - about £120,000.


Každý rok se očekává 300 úspěšně vyřízených žádostí.

About 300 successful claims to the scheme are expected each year.


Andrew Morgan si stejně jako pacienti s mezoteliomem myslí, že 350 milionů liber je „dobrá práce“.

Andrew Morgan, like many involved with mesothelioma sufferers, thinks that £350m represents "a very good job" for the insurance industry.


„Je to dohoda sepsaná pojišťovnami pro pojišťovny,“ říká a poukazuje na to, že suma je čtvrtina toho, co by pojišťovny musely zaplatit, kdyby nezasáhl čas a lidé s mezoteliomem by byli schopní dopátrat bývalé zaměstnavatele a normálním způsobem je zažalovat.

"It's a deal written by insurers for insurers" he says, suggesting that the sum is a quarter of what insurers would have had to pay if the passage of time had not intervened, and mesothelioma sufferers were able to track down companies and sue them in the normal way.