Šioje knygoje buvo keturi pasakojimai apie Vinę ir jos katiną Vilburą. Kartą Vinė su katinu žiūrėjo televiziją. Raganėlė mostelėjo ranka, norėdama parodyti imtynininkui, kaip reikia daryti, bet užkliuvo už Vilburo. Jai iškrito dantis. Vinė taip išsigando, net pašnekėti negalėjo. Naktį atėjo dantukų fėja. Raganėlė taip susipyko su fėja, kad vietoj danties raganėlei įtaisė iltį. Kitą kartą Vinė su seserimi Vanda susiginčijo, kieno katinas laimės parodą. Vinė pradėjo ruošti Vilburą. Parodoje teisėjas pakėlė Vilburui uodegą ir jis įdrėskė jam. O Vandos Veinas pasigavo blusų nuo Vilburo. Niekas nelaimėjo. Kitą dieną Vinė su Vilburu išgirdo garsus. Nuėjo pažiūrėti. Ten buvo choras. Raganėlė taip pat norėjo prisidėti. Dirigentas patikrino jos balsą. Bet jos balsas netinkamas. O Vilburo labai gražus balsas. Jį priėmė. O Vinė prisirišo pri savęs skambių daiktų ir pelėdų... Ir lauke triukšmavo. Vaikams patiko. Dar kitą kartą Vinė norėjo pasikeisti drabužius. Nusipirko kombinezoną su ausytėmis ir uodega. Ir ją pradėjo vytis kaimynų šuo. Ji užsilipo ant spintelės ir iškrito visos lėkštės! Tada su kaimynu žaidė skraidančią lėkštę.